ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.04.2026 року м.Дніпро Справа № 908/3007/25

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді Чус О.В. (доповідач),
судді Кощеєв І.М., Дармін М.О.
секретар судового засідання Солодова І.М.
За участю (найменування сторін та інших осіб, що беруть участь у справі):
Представник позивача: Єфременко Олександр Олександрович (поза межами суду, з використанням власних технічних засобів) - адвокат, довіреність
Представник відповідача: Мідяний Єгор Олександрович (поза межами суду, з використанням власних технічних засобів) - адвокат, ордер
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну КОМИШУВАСЬКОЇ СЕЛИЩНОЇ РАДИ ЗАПОРІЗЬКОГО РАЙОНУ ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ на рішення Господарського суду Запорізької області від 21.11.2025 (повний текст рішення складено 21.11.2025, суддя Ярешко О.В.) у справі №908/3007/25
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Газопостачальна компанія НАФТОГАЗ ТРЕЙДИНГ (вул. Шолуденка, буд. 1, м. Київ, 04116)
до відповідача: КОМИШУВАСЬКОЇ СЕЛИЩНОЇ РАДИ ЗАПОРІЗЬКОГО РАЙОНУ ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ (вул. Хмельницького Богдана, буд. 49, смт. Комишуваха(з), Запорізький район, Запорізька область, 70530)
про стягнення 603 007,05 грн,
ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст позовних вимог
Товариство з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "НАФТОГАЗ ТРЕЙДИНГ" звернулося до Господарського суду Запорізької області з позовом, в якому просить стягнути з КОМИШУВАСЬКОЇ СЕЛИЩНОЇ РАДИ ЗАПОРІЗЬКОГО РАЙОНУ ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ 539440,13 грн. основного боргу, 49188,96 грн. пені, 4760,22 грн. 3% річних, 9617,74 грн. інфляційних втрат. 
Позов обґрунтовано невиконанням відповідачем грошового зобов`язання за договором від 25.12.2024 №07-8109/24-БО-Т постачання природного газу, а саме: несплатою поставленого у період: січень-квітень 2025 природного газу. Оскільки споживачем не були підписані акти приймання-передачі природного газу, позивач здійснив розрахунок отриманого природного газу відповідачем на підставі інформації, розміщеної на Інформаційній платформі Оператора ГТС, по ціні, зазначеній у договорі. 
2. Короткий зміст оскаржуваного судового рішення у справі
Рішенням Господарського суду Запорізької області від 21.11.2025 позовні вимоги задоволено повністю; стягнуто з КОМИШУВАСЬКОЇ СЕЛИЩНОЇ РАДИ ЗАПОРІЗЬКОГО РАЙОНУ ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «НАФТОГАЗ ТРЕЙДИНГ» 539440,13 грн. основного боргу, 49188,96 грн пені, 4760,22 грн 3% річних, 9617,74 грн інфляційних втрат та 7236,08 грн. судового збору.
Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції дійшов висновку, що враховуючи положення чинного законодавства та договору, з урахуванням даних свого комерційного вузла обліку, відповідач був обізнаний про обсяги природного газу, що були ним спожиті в спірний період поставки. Не підписання актів приймання-передачі природного газу за спірний період у даному випадку не є відкладальною умовою у розумінні статті 212 ЦК України та не є простроченням кредитора у розумінні статті 613 ЦК України, тому не звільняє відповідача від обов`язку оплатити переданий йому товар. Аналогічні висновки викладено Верховним Судом у постанові від 26.06.2025 у справі № 913/438/24. Укладаючи договір № 07-8109/24-БО-Т, відповідач знав та розумів обов`язковість виконання зобов`язань за ним, зокрема обов`язок зі сплати спожитого природного газу.
3.Короткий зміст вимог апеляційної скарги
Не погодившись з судовими рішеннями, представник КОМИШУВАСЬКОЇ СЕЛИЩНОЇ РАДИ ЗАПОРІЗЬКОГО РАЙОНУ ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ, через систему «Електронний суд», звернувся до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду від 21.11.2025 та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволені позову.
4. Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
Скаржник в обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначив наступне:
1) зміна ціни за одиницю товару (за 1000 куб.м.) автоматично тягне за собою зміну об`єму природного газу за договором та загальної вартості договору, що є його істотними умовами. Внесення змін регулюється ст. 651 ЦК України та ст. 188 ГК України, який був чинний та діяв на момент розгляду виникнення спірних правовідносин. Позивач не ініціював внесення змін до договору;
2) суд помилково дійшов до висновку про можливість оплати поставленого природного газу без належним чином оформлених актів приймання-передачі. Казначейська служба приймає акти приймання-передачі або паперові з мокрими печатками та підписом, або електронні, які повинні відповідати вимогам про електронний документ. Відповідно Додатку до Методичних рекомендацій щодо переліку підтвердних документів для реєстрації бюджетних зобов`язань та проведення платежів, затверджено Наказом Державної казначейської служби України 19.07.2019 № 213 (далі - Методичні рекомендації), при оплаті природного газу (КЕКВ/КККБ 2274) надаються:
На стадії реєстрації бюджетних зобов`язань та бюджетних фінансових зобов`язань: 1) у разі здійснення попередньої оплати: рішення головного розпорядника бюджетних коштів; договір; рахунок; 2) при отриманні товарів, послуг: договір; рахунок-фактура; акт наданих послуг/акт приймання-передавання товарної продукції; накладні на отримання товару (при оплаті скрапленого балонного газу). На стадії проведення платежів: платіжне доручення. Документи, що підтверджують фактичне отримання товарів: акт наданих послуг/акт приймання-передавання товарної продукції.
Згідно з п.п. 3 - 6 Методичних рекомендацій договори, які подаються до Казначейства разом з реєстром бюджетних зобов`язань, повинні містити істотні умови відповідно до законодавства. Документи подаються на паперових та електронних носіях.
У разі обслуговування розпорядників (одержувачів) бюджетних коштів із застосовуванням системи дистанційного обслуговування "Клієнт казначейства - Казначейство" (далі - система Казначейства) з використанням засобів криптографічного захисту інформації Казначейства, між розпорядниками (одержувачами) бюджетних коштів та органами Казначейства здійснюється обмін документами в електронному вигляді, в тому числі електронними документами.
Органи Казначейства не відповідають за недостовірність підтвердних документів та їх зміст. У підтвердних документах, наданих розпорядниками (одержувачами) бюджетних коштів, органами Казначейства звіряються суми на відповідність сумам, зазначеним у реєстрах бюджетних зобов`язань (реєстрах бюджетних фінансових зобов`язань) та платіжних дорученнях.
Отже, Казначейство не прийме платіжне доручення та просто данні про обсяг спожитого природного газу. Вони вимагають акт приймання-передавання товарної продукції;
3) Господарським судом Запорізької області не враховано висновок Верховного Суду, який стосується питання оформлення актів приймання-передачі, а не просто використання електронного листування. Так Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного господарського суду в постанові від 03 липня 2018 року у справі №916/332/17 зроблені наступні правові висновки щодо застосування норм права, які стосуються оформлення та надсилання актів приймання-передачі: «Доводи скаржника про те, що доказ надсилання Відповідачем Позивачу засобами електронної пошти Акту приймання виконаних будівельних робіт за формою КБ-2 та Довідки про вартість виконаних будівельних робіт за формою КБ-3 відповідає вимогам належності та допустимості, встановлених ст. ст. 75, 76 ГПК України, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки, як це вірно встановлено судами попередніх інстанцій, такі докази не відповідають вимогам Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» та Закону України «Про електронний цифровий підпис», а відповідні дії відповідача не передбачені умовами Договору та приписами чинного законодавства, що регулюють процедуру прийняття закінчених виконанням робіт складанням (підписанням) відповідних актів»;
4) Господарський суд Запорізької області безпідставно зазначив про порушення з боку відповідача пп. 3.5.1 п. 3.5 Договору, за яким споживач зобов`язався надати постачальнику не пізніше 5-го числа місяця, наступного за розрахунковим періодом, завірену належним чином копію відповідного акту надання послуг з розподілу/транспортування газу за такий період, що складений між Оператором ГРМ та/або Оператором ГТС та споживачем, на підставі даних комерційного вузла обліку споживача відповідно до вимог Кодексу ГТС/Кодексу ГРМ. Однак, ключовим моментом тут є «відповідно до вимог Кодексу ГТС/Кодексу ГРМ». Відповідно до Кодексу газорозподільних систем та Кодексу газотранспортної системи на сьогоднішній день складання таких актів не передбачено. Позивач, як особа, яка замовляє транспортування газу до споживачів, самостійно бачить та отримує всю інформацію щодо подачі та відбори природного газу в точках входу/виходу до/з газотранспортної системи за відповідну газову добу.
5. Узагальнений виклад позиції інших учасників справи
Позивач не скористався своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу.
6. Рух справи в суді апеляційної інстанції
Згідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.12.2025 у даній справі визначена колегія суддів у складі: головуючий, доповідач суддя Чус О.В., судді: Дармін М.О., Кощеєв І.М.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 15.12.2025 відкладено вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги, до надходження до Центрального апеляційного господарського суду матеріалів справи №908/3007/25. Доручено Господарському суду Запорізької області надіслати до Центрального апеляційного господарського суду матеріали справи № 908/3007/25.
23.12.2025 матеріали даної справи надійшли до Центрального апеляційного господарського суду.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 13.01.2026 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою КОМИШУВАСЬКОЇ СЕЛИЩНОЇ РАДИ ЗАПОРІЗЬКОГО РАЙОНУ ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ на рішення Господарського суду Запорізької області від 21.11.2025 у справі №908/3007/25. Розгляд апеляційної скарги призначено у судовому засіданні на 29.04.2026 о 10 год. 00 хв.
У судовому засіданні 29.04.2026 проголошено скорочене судове рішення (вступну та резолютивну частини постанови) по справі.
7. Встановлені судом обставини справи
25.12.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "НАФТОГАЗ ТРЕЙДИНГ" (постачальник, позивач) та КОМИШУВАСЬКОЮ СЕЛИЩНОЮ РАДОЮ ЗАПОРІЗЬКОГО РАЙОНУ ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ (споживач, відповідач) (ЕІС-код 56XS0000РСАU00N) укладено договір постачання природного газу №07-8109/24-БО-Т. 
Відповідно до п. 1.1 договору, постачальник зобов`язується поставити споживачу природний газ за ДК 021:2015 код 09120000-6 «Газове паливо», а споживач зобов`язується прийняти його та оплатити на умовах цього договору. 
Постачальник передає споживачу на умовах цього договору замовлений споживачем обсяг (об`єм) природного газу з січня 2025 по 30 квітня 2025 включно) у кількості 40,00000 тис.куб.метрів (п. 2.1).
Підписанням цього договору споживач дає згоду постачальнику на включення його до Реєстру споживачів постачальника, розміщеного на інформаційній платформі Оператора ГТС відповідно до вимог Кодексу ГТС (п. 2.3).
У будь-якому випадку обсяг, визначений в акті приймання-передачі природного газу, оформленого відповідно до п. 3.5 цього договору, вважається фактично використаним за цим договором обсягом природного газу (п. 2.4).
Відповідно п. 3.1, право власності на природний газ переходить від постачальника до споживача після підписання актів приймання-передачі.
Постачання газу за цим договором здійснюється постачальником виключно за умови включення споживача до Реєстру споживачів (п. 3.2).
Згідно п. 3.4, постачальник із застосування ресурсів Інформаційної платформи Оператора ГТС та споживач здійснюють щоденний моніторинг фактично відібраного споживачем обсягу природного газу.
Пунктом 3.5 договору закріплено, що приймання-передача газу, переданого постачальником споживачеві у відповідному розрахунковому періоді, оформлюється актом приймання-передачі газу. 
Споживач зобов`язується надати постачальнику не пізніше 5-го числа місяця, наступного за розрахунковим періодом, завірену належним чином копію відповідного акту надання послуг з розподілу/транспортування газу за такий період, що складений між Оператором ГРМ та/або Оператором ГТС та споживачем, на підставі даних комерційного вузла обліку споживача відповідно до вимог Кодексу ГТС/Кодексу ГРМ (пп. 3.5.1).
На підставі отриманих від споживача даних та даних остаточної алокації відборів споживача на Інформаційній платформі Оператора ГТС постачальник готує та надає споживачу два примірники акту приймання-передачі за відповідний розрахунковий період, підписані уповноваженим представником постачальника (пп. 3.5.2).
Споживач протягом 2-х робочих днів з дати одержання акту зобов`язується повернути постачальнику один примірник оригіналу акту, підписаний уповноваженим представником споживача, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від його підписання (пп. 3.5.3). 
У випадку неповернення споживачем підписаного оригіналу акту до 15-го числа місяця, наступного за розрахунковим періодом, а також у випадку розбіжностей між даними, отриманими від споживача та даними остаточної алокації відборів споживача на Інформаційній платформі Оператора ГТС, обсяг (об`єм) спожитого газу вважається встановленим (узгодженим) відповідно до даних Інформаційної платформи Оператора ГТС та переданим у власність споживачу, а вартість поставленого протягом відповідного розрахункового періоду газу розраховується з урахуванням цін, визначених у розділі 4 цього договору (пп. 3.5.4).
У розділі 4 договору сторонами визначено ціну та вартість природного газу.
Згідно пункту 4.1 договору, ціна та порядок зміни ціни на природний газ, який поставляється за цим договором, встановлюється наступним чином: ціна природного газу за 1000 куб.м газу без ПДВ - 13658,33 грн., крім того ПДВ за ставкою 20%, ціна природного газу за 1000 куб.м газу з ПДВ - 16390,00 грн., крім того тариф на послуги транспортування природного газу для внутрішньої точки виходу з газотранспортної системи - 124,16 грн. без ПДВ, коефіцієнт, який застосовується при замовленні потужності на добу наперед у відповідному періоді на рівні 1,10 умовних одиниць, всього з коефіцієнтом - 136,57 грн., крім того ПДВ 20% - 27,315 грн., всього з ПДВ - 163,89 грн. за 1000 куб.м. Всього ціна газу за 1000 куб.м з ПДВ, з урахуванням тарифу на послуги транспортування та коефіцієнту, який застосовується при замовленні потужності на добу наперед, становить 16553,89 грн. 
Згідно п. 4.2, у разі зміни тарифу на послуги транспортування природного газу для внутрішньої точки виходу з газотранспортної системи та/або коефіцієнту, який застосовується при замовленні потужності на добу наперед у відповідному періоді, вони є обов`язковими для сторін за цим договором з дати набрання чинності відповідних змін.
Відповідно п. 4.3, загальна вартість цього договору на дату укладання становить 551796,33 грн., крім того ПДВ - 110359,27 грн., разом з ПДВ - 662155,60 грн. 
Згідно з п. 5.1 договору, оплата за природний газ за відповідний розрахунковий період (місяць) здійснюється споживачем виключно грошовими коштами в наступному порядку: 70% вартості фактично переданого відповідно до акту приймання-передачі природного газу - до останнього числа місяця, наступного за місяцем, в якому було здійснено постачання газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий відповідно до акту приймання-передачі природний газ здійснюється споживачем до 15 числа (включно) місяця, наступного за місяцем, в якому споживач повинен був сплатити 70% грошових коштів за відповідний розрахунковий період. У разі відсутності акту приймання-передачі, фактична вартість використаного споживачем газу розраховується відповідно до умов підпункту 3.5.4 пункту 3.5 цього договору. Споживач має право здійснити оплату та/або передоплату за природний газ протягом періоду поставки або до початку розрахункового періоду.
Споживач зобов`язаний своєчасно та у повному обсязі розрахуватися за поставлений природний газ відповідно до пункту 5.1 цього договору (п. 5.3).
Згідно пп. 6.2.2, 6.2.4 п. 6.2, споживач зобов`язаний: самостійно контролювати власне використання природного газу за цим договором; своєчасно оплачувати вартість поставленого природного газу в розмірі та порядку, що передбачені цим договором. 
Відповідно п. 7.2, у разі прострочення споживачем строків остаточного розрахунку згідно пункту 5.1 та/або строків оплати за пунктом 8.4 цього договору, споживач зобов`язується сплатити постачальнику 3% річних, інфляційні збитки та пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який нараховується пеня, розраховані від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.
Згідно з п. 13.1 договору, він набирає чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріпленя підписів печаткою (за наявності) та діє в частині поставки газу з 01.01.2025 до 3.04.2025 включно, а в частині розрахунків - до повного їх виконання. 
Сторони, підписуючи договір, підтверджують, що визнають форми електронних документів, що будуть укладатись сторонами під час дії цього договору, зокрема акти приймання-передачі природного газу, з дотриманням вимог щодо реєстрації КЕП/УЕП та печатки (за наявності) засобами телекомунікаційного зв`язку, підписані з використанням спеціалізованих програмних рішень, зокрема, але не виключно, системи обміну електронними документами «М.Е.Dос», «ВЧАСНО». 
У розділі 14 договору вказано e-mail відповідача: vikagarm@ukr.net; komishuvakha@ukr.net.
З матеріалів справи слідує, що позивачем були складені та підписані ним акти приймання-передачі природного газу:
- від 12.02.2025 за період: січень 2025 на суму 183021,77 грн. (обсяг споживання - 10,73278 тис.куб.м); 
- від 11.03.2025 за період: лютий 2025 на суму 210029,15 грн. (обсяг споживання - 12,31655 тис.куб.м); 
- від 11.04.2025 за період: березень 2025 на суму 137015,57 грн. (обсяг споживання - 8,03488 тис.куб.м);
- від 12.05.2025 за період: квітень 2025 на суму 9373,64 грн. (обсяг споживання - 0,54969 тис.куб.м), а всього на загальну суму 539440,13 грн.
Вказані акти були надіслані на електронні адреси пошти відповідача, вказані у договорі: vikagarm@ukr.net; komishuvakha@ukr.net.
Як вказано у листі ТОВ «ОПЕРАТОР ГАЗОТРАНСПОРТНОЇ СИСТЕМИ УКРАЇНИ» від 27.08.2025 № ТОВВИХ-25-13384, обсяг природного газу, використаний споживачем з ЕІС-кодом 56XS0000РСАU00N (відповідач) за період з 01.01.2025 по 30.04.2025 внесено в алокацію постачальника ТОВ "Газопостачальна компанія "НАФТОГАЗ ТРЕЙДИНГ" становить: з 01.01.2025 по 31.01.2025 - 10732,78 кубм.; з 01.02.2025 по 28.02.2025 - 12316,55 куб.м; з 01.03.2025 по 31.03.2025 - 8034,88 куб.м; з 01.04.2025 по 30.04.2025 - 549,69 куб.м.
Вказані обсяги природного газу, використаного відповідачем, підтверджуються також витягами з Інформаційної платформи щодо остаточної алокації відборів споживача з ЕІС-кодом 56XS0000РСАU00N за відповідні періоди.
8. Оцінка аргументів учасників справи і висновків суду першої інстанції.
Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч. 1). Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч. 2). Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього (ч. 3). Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 4).
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, оскаржуваному судовому рішенню та доводам апеляційної скарги, апеляційний суд зазначає наступне.
Статтею 11 ЦК України встановлено, що підставою виникнення цивільних прав і обов`язків є договір.
За приписами ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
За приписами ч.ч. 1, 2 ст. 714 ЦК України, за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.
Частиною 1 ст. 530 ЦК України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). 
За приписами ч.ч. 1, 2 ст. 692 ЦК України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу.
Відповідно ст.ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. 
Згідно пункту 2 розділу VI Правил постачання природного газу, споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати постачальнику вартість природного газу в розмірі, строки та порядку, що визначені договором.
Статтею 599 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Матеріалами справи підтверджується факт споживання відповідачем природного газу у січні-квітні 2025 року у обсягах: з 01.01.2025 по 31.01.2025 - 10732,78 кубм.; з 01.02.2025 по 28.02.2025 - 12316,55 куб.м; з 01.03.2025 по 31.03.2025 - 8034,88 куб.м; з 01.04.2025 по 30.04.2025 - 549,69 куб.м.
При цьому, обсяги спожитого газу відповідачем не заперечувалися та не спростовані належними доказами. Доказів оплати отриманого природного газу відповідачем не надано.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що не підписання актів приймання-передачі природного газу не звільняє відповідача від обов`язку оплатити фактично спожитий товар.
Умовами договору сторони погодили (пп. 3.5.4), що у разі недотримання споживачем умов пп. 3.5.1 п. 3.5 договору та відсутності належним чином оформленого між сторонами акту приймання-передачі природного газу, обсяг (об`єм) спожитого газу вважається встановленим (узгодженим) відповідно до даних Інформаційної платформи Оператора ГТС та переданим у власність споживачу.
Пунктом 39 частини 1 статті 1 Закону України «Про ринок природного газу», суб`єкт ринку природного газу - оператор газотранспортної системи, оператор газорозподільної системи, оператор газосховища, оператор установки LNG, замовник, оптовий продавець, оптовий покупець, постачальник, газовидобувне підприємство, споживач.
Відповідно до положень пункту 5 глави 1 розділу І Кодексу Газотранспортної системи, інформаційна платформа - електронна платформа у вигляді веб-додатка в мережі Інтернет, функціонування та керування якою забезпечується оператором газотранспортної системи, яка використовується для забезпечення надання послуг транспортування природного газу відповідно до вимог цього Кодексу.
Оператор газотранспортної системи виконує функції адміністратора інформаційної платформи (пункт 5 глави 3 розділу IV Кодексу ГТС).
Отже, суб`єкти ринку природного газу (у даному випадку позивач та відповідач, як постачальник та споживач природного газу), користуються ресурсами інформаційної платформи, адміністратором якої є Оператор ГТС.
Інформаційна платформа має бути доступною всім суб`єктам ринку природного газу та операторам торгових платформ у межах їх прав, визначених цим Кодексом, для забезпечення ними дій, пов`язаних із укладанням угод за короткостроковими стандартизованими продуктами, замовленням, наданням та супроводженням послуг транспортування природного газу, у тому числі для подання номінацій/реномінацій, перевірки величин грошових внесків (фінансової гарантії), а також інших дій, передбачених цим Кодексом. Для вчинення вищезазначених дій веб-додаток інформаційної платформи має бути доступним у мережі Інтернет цілодобово, сім днів на тиждень (пункт 2 глави 3 розділу IV Кодексу ГТС).
Згідно з положеннями договору (пункт 3.4), споживач (відповідач) із застосуванням ресурсів Інформаційної платформи Оператора ГТС може здійснювати щоденний моніторинг фактично відібраного ним обсягу природного газу.
Таким чином, враховуючи положення чинного законодавства та договору, з урахуванням даних свого комерційного вузла обліку, відповідач був обізнаний про обсяги природного газу, що були ним спожиті в спірний період поставки.
З урахуванням обізнаності відповідача про спожиті обсяги природного газу та ціни природного газу, що визначена у договорі, відповідач знав про вартість природного газу, яка мала бути ним сплачена за відповідний період поставки, та мав можливість здійснити таку оплату без відповідного акту приймання-передачі природного газу.
Згідно з пп. 3.5.1 п. 3.5 договору, споживач зобов`язався надати постачальнику не пізніше 5-го числа місяця, наступного за розрахунковим періодом, завірену належним чином копію відповідного акту надання послуг з розподілу/транспортування газу за такий період, що складений між Оператором ГРМ та/або Оператором ГТС та споживачем, на підставі даних комерційного вузла обліку споживача відповідно до вимог Кодексу ГТС/Кодексу ГРМ.
Докази виконання цього обов`язку споживачем (відповідачем) у матеріалах справи відсутні. Також у справі відсутнє будь-яке листування з боку відповідача щодо надання йому роз`яснень про обсяги спожитого ним газу.
Не підписання актів приймання-передачі природного газу за спірний період у даному випадку не є відкладальною умовою у розумінні статті 212 Цивільного кодексу України та не є простроченням кредитора у розумінні статті 613 Цивільного кодексу України, тому не звільняє відповідача від обов`язку оплатити переданий йому товар. Аналогічні висновки викладено Верховним Судом у постанові від 26.06.2025 у справі № 913/438/24.
Укладаючи договір № 07-8109/24-БО-Т відповідач знав та розумів обов`язковість виконання зобов`язань за ним, зокрема обов`язок зі сплати спожитого природного газу.
Посилання відповідача на те, що акти приймання-передачі не були підписані КЕП/УЕП, також правомірно відхилені судом першої інстанції.
Верховний Суд неодноразово зазначав, що листування шляхом надіслання електронних листів уже давно стало частиною ділових звичаїв в Україні, а здійснення електронної переписки як усталеного звичаю ділового обороту в Україні, що не вимагає договірного врегулювання, визнається цивільним звичаєм за ст. 7 ЦК України (постанови Верховного Суду від 27.11.2018 у справі № 914/2505/17, від 13.10.2021 у справі № 923/1379/20). 
Згідно з приписами Закону "Про електронні довірчі послуги", використання електронного підпису, який відповідає вимогам до кваліфікованого електронного підпису, дозволяє забезпечити електронну ідентифікацію підписувача і гарантує цілісність підписаних даних, а також має презумпцію відповідності особистому підпису (статті 14, 18, 23 Закону).
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду 3 серпня 2022 року прийняв рішення у cправі № 910/5408/21, в якому зазначив: «Водночас відсутність кваліфікованого електронного підпису не зумовлює недостовірність певних даних в електронній формі й, відповідно, недостовірність електронного доказу. Вирішення питання достовірності такого доказу має відбуватися на загальних засадах, визначених ГПК, і відповідно до стандарту доказування "баланс ймовірностей", передбаченого ст. 79 ГПК. У сучасній діловій практиці більшість електронних даних не мають розширених або кваліфікованих електронних підписів і не захищені іншим способом. Незважаючи на це, суди мають розглядати їх як електронні докази (тоді як доказова сила доказів може змінюватися залежно від конкретного випадку), враховуючи, наприклад, різноманітні довірчі послуги, пов`язані з електронним керуванням документами та ідентифікацією підписантів, які доступні по всьому світу. Електронні докази повинні оцінюватися так само, як і інші види доказів, зокрема, щодо їх прийнятності, автентичності, точності та цілісності. Обробка електронних доказів не повинна бути невигідною для сторін або надавати несправедливу вигоду одній із них (преамбула "базові принципи" Керівництва "Електронні докази в цивільному та адміністративному процесі", ухваленому Комітетом міністрів Ради Європи 30.01.2019). Також Верховний Суд звертає увагу на презумпцію цілісності (достовірності) електронних доказів, що означає, що доказ вважається цілісним (достовірним), поки інша сторона цього не спростує».
Верховний Суд у складі суддів Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 15.07.2022 у справі №914/1003/21 зазначив: "Чинним законодавством визначені випадки, коли використання електронного підпису є обов`язковим і за відсутності такого підпису документ не буде вважатися отриманим від певної особи. Але ці випадки не охоплюють комерційне, ділове чи особисте листування електронною поштою між приватними особами (якщо інше не встановлено домовленістю між сторонами). У таких відносинах презюмується, що повідомлення є направленим тим, хто зазначений як відправник електронного листа чи хто підписав від свого імені текст самого повідомлення. Отже, відсутність кваліфікованого електронного підпису на повідомленні не свідчить про те, що особу неможливо ідентифікувати з достатнім ступенем вірогідності як відправника такого повідомлення, направленого електронною поштою, тобто поширювача інформації».
Так, договором від 25.12.2024 № 07-8109/24-БО-Т визначено, що акти приймання-передачі природного газу можуть укладатися в електронній формі, з дотриманням вимог щодо реєстрації КЕП/УЕП та печатки (за наявності) засобами телекомунікаційного зв`язку, підписані з використанням спеціалізованих програмних рішень, зокрема, але не виключно, системи обміну електронними документами «М.Е.Dос», «ВЧАСНО». 
При цьому відповідач не заперечував факту отримання актів на електронні адреси, визначені договором, а також не надав доказів звернення до позивача із вимогами щодо повторного направлення актів у іншій формі чи усунення недоліків їх оформлення.
Окрім цього, колегія суддів відхиляє посилання апелянта на правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 03.07.2018 у справі № 916/332/17, оскільки наведені у ній правовідносини не є подібними до спірних правовідносин у справі №908/3007/25.
Так, у справі № 916/332/17 предметом спору були правовідносини, що виникли з договору підряду, а спір стосувався, зокрема, доведення факту виконання підрядних робіт, належного направлення актів виконаних робіт та наявності підстав для проведення остаточних розрахунків між сторонами.
На відміну від справи № 916/332/17, у даному спорі відсутній спір щодо факту поставки товару чи обсягів спожитого природного газу, а доводи апелянта фактично зводяться до формальних заперечень щодо способу оформлення актів приймання-передачі.
У даній справі № 908/3007/25 відповідач був обізнаний про фактичні обсяги споживання газу, мав доступ до відповідної інформації та не спростував ані обсягів споживання, ані вартості поставленого природного газу.
Колегія суддів апеляційного суду не бере до уваги доводи апеляційної скарги щодо неможливості проведення оплати через органи Казначейства без належним чином оформлених актів. Такі обставини не звільняють відповідача від виконання взятих на себе договірних зобов`язань та не спростовують факту отримання і споживання природного газу. Відповідач як сторона договору мав вжити необхідних заходів для належного оформлення документів та виконання грошового зобов`язання.
Необґрунтованими є і доводи скаржника щодо неправильного визначення вартості природного газу.
Пунктом 4.2 договору визначено, що у разі зміни тарифу на послуги транспортування природного газу для внутрішньої точки виходу з газотранспортної системи та/або коефіцієнту, який застосовується при замовленні потужності на добу наперед у відповідному періоді, вони є обов`язковими для сторін за цим договором з дати набрання чинності відповідних змін.
Постановою НКРЕКП від 30.12.2024 № 2387 з 01.01.2025 встановлено тарифи для ТОВ «ОПЕРАТОР ГАЗОТРАНСПОРТНОЇ СИСТЕМИ УКРАЇНИ» на послуги транспортування природного газу для точок входу і точок виходу на регуляторний період 2025-2029 років.
Згідно додатку 2 до цієї Постанови, тариф для точки виходу за 1000 куб.м на добу без ПДВ становить 501,97 грн., що й відображено в актах за спірний період. 
Ця постанова, згідно пункту 8, набирає чинності з 01 січня 2025 року, але не раніше дня, наступного за днем її оприлюднення на офіційному вебсайті Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг.
День оприлюднення на офіційному веб-сайті Регулятора Постанови № 2387: 30.12.2024.
Отже, розрахунок вартості спожитого природного газу у спірний період визначений позивачем згідно умов договору від 25.12.2024 № 07-8109/24-БО-Т.
Твердження апелянта про необхідність внесення змін до договору у зв`язку зі зміною тарифу не ґрунтуються на умовах укладеного сторонами договору, яким прямо передбачено автоматичне застосування зміненого тарифу після набрання ним чинності.
За умовами п. 5.1 договору, остаточний розрахунок за фактично переданий відповідно до акту приймання-передачі природний газ здійснюється споживачем до 15 числа (включно) місяця, наступного за місяцем, в якому споживач повинен був сплатити 70% грошових коштів за відповідний розрахунковий період.
Відповідно до статті 13 ГПК України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. 
Отже, з огляду на встановлений факт поставки та споживання відповідачем природного газу, відсутність належних і допустимих доказів оплати його вартості, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача 539440,13 грн основного боргу.
Враховуючи встановлений факт прострочення виконання грошового зобов`язання, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача пені, 3 % річних та інфляційних втрат.
Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Відповідно висновку Великої Палати Верховного Суду у постанові від 07.04.2020 у справі № 910/4590/19, зобов`язання зі сплати інфляційних та річних процентів є акцесорним, додатковим до основного, залежить від основного зобов`язання і поділяє його долю. Відповідно, й вимога про сплату інфляційних та річних процентів є додатковою до основної вимоги (пункт 43 мотивувальної частини постанови).
Згідно ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Відповідно ст.ст. 1, 3 Закону України від 22.11.1996 № 543/96-ВР "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань", платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.
Відповідно до приписів ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, який був чинним на момент виникнення між сторонами правовідносин, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано. 
Таким чином, законом передбачено право сторін визначати у договорі розмір санкцій і строки їх нарахування за прострочення виконання зобов`язання. У разі відсутності таких умов у договорі, нарахування штрафних санкцій припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконаним відповідно до частини шостої статті 232 ГК України.
Відповідно п. 7.2 договору, у разі прострочення споживачем строків остаточного розрахунку згідно пункту 5.1 та/або строків оплати за пунктом 8.4 цього договору, споживач зобов`язується сплатити постачальнику 3% річних, інфляційні збитки та пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який нараховується пеня, розраховані від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.
Сторонами у договорі не визначено більшого строку для нарахування пені, ніж вказано в ч. 6 ст. 232 ГК України. Позивач нарахував пеню у межах вказаного строку.
Перевіривши надані позивачем розрахунки пені у сумі 49188,96 грн, 3 % річних у сумі 4760,22 грн та інфляційних втрат у сумі 9617,74 грн, суд першої інстанції обґрунтовано визнав їх арифметично правильними та такими, що відповідають умовам договору і вимогам чинного законодавства. 
З урахуванням вищевикладеного, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивача 539440,13 грн. основного боргу, 49188,96 грн пені, 4760, 22 грн 3% річних та 9617,74 грн інфляційних втрат.
9. Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.
У справі "Руїз Торіха проти Іспанії", ЄСПЛ вказав, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися у світлі обставин кожної справи.
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів Скаржника та їх відображення у судовому рішенні, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006 р.).
Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.
У даній справі суд дійшов висновку, що скаржникові було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.
З огляду на приписи ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини від 23.02.2006 р." Конвенція застосовується судами України як частина національного законодавства, а практика ЄСПЛ, через рішення якого відбувається практичне застосування Конвенції, застосовується судами як джерело права.
За змістом ст. 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
Згідно із ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Скаржник, звертаючись з апеляційною скаргою, не довів неправильного застосування судом норм матеріального і процесуального права як необхідної передумови для скасування прийнятого у справі рішення.
За таких обставин та з урахуванням меж розгляду апеляційної скарги в порядку ст. 269 ГПК України, апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а оскаржуване рішення підлягає залишенню без змін.
10. Судові витрати.
У зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, згідно з вимогами ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на скаржника.
Керуючись ст.ст. 264, 269, 270, 275-284, 287 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу КОМИШУВАСЬКОЇ СЕЛИЩНОЇ РАДИ ЗАПОРІЗЬКОГО РАЙОНУ ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ на рішення Господарського суду Запорізької області від 21.11.2025 у справі №908/3007/25 - залишити без задоволення. 
Рішення Господарського суду Запорізької області від 21.11.2025 у справі №908/3007/25 - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повна постанова підписана 20.05.2026.

Головуючий суддя О.В. Чус

Суддя І.М. Кощеєв

Суддя М.О. Дармін