Справа № 576/803/26
Провадження № 2/576/561/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29 квітня 2026 року м. Глухів

Глухівський міськрайонний суд Сумської області у складі:
головуючого судді Сапона О.В.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін справу за позовом ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України, третя особа – Сумський апеляційний суд, про стягнення моральної шкоди, -
В С Т А Н О В И В:
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним позовом, мотивуючи його тим, що 08.08.2025 він звернувся до Глухівського міськрайонного суду Сумської області зі скаргою на бездіяльність приватного виконавця у виконавчих провадженнях № 78361687 та № 78361682, суть якої зводилась до того, що приватним виконавцем було накладено арешт на його банківський рахунок в АТ «Ощадбанк», на який виключно зараховуються соціальні виплати, а саме пільги як учаснику бойових дій. Ухвалою суду від 10.09.2025 у задоволенні скарги йому було відмовлено. Не погодившись із зазначеною ухвалою суду, він подав апеляційну скаргу, яка надійшла до Сумського апеляційного суду 19.09.2025. Станом на 28.03.2026 справа не призначена до розгляду, жодних процесуальних дій фактично не здійснено, подані ним клопотання про прискорення розгляду залишені без розгляду, арешт із соціального рахунку не знято. Строк розгляду справи перевищує 6 місяців без будь-якого руху, що є грубим порушенням принципу розумного строку. У його випадку справа не є складною, він не зловживав процесуальними правами, затримка викликана виключно бездіяльністю суду, а відтак має місце протиправна бездіяльність держави Україна. Вказаною бездіяльністю порушено його права: на справедливий суд (ст. 6 Конвенції), на соціальний захист (ст. 46 Конституції України), на направо власності (ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції). Арешт накладено на соціальні виплати як учаснику бойових дій, які є єдиним джерелом компенсації витрат. Блокування рахунку триває місяцями саме через бездіяльність суду. Зазначає, що йому завдано моральної шкоди, розмір якої становить 40000 грн., оскільки, внаслідок бездіяльності держави він перебуває у стані постійного стресу, змушений витрачати значні зусилля на захист своїх прав, відчуває приниження як військовослужбовець, втрачає довіру до державних інституцій. Вважає важливим, що м. Глухів знаходиться у прикордонній зоні, отримання коштів готівкою є небезпечним, а блокування рахунку створює загрозу нормальному існуванню. За вказаних обставин просить суд визнати протиправною бездіяльність держави Україна в особі Сумського апеляційного суду та стягнути з Державного бюджету України через Державну казначейську службу України моральну шкоду у розмірі 40000 грн. 
Ухвалою суду від 03 квітня 2026 року відкрито спрощене провадження у даній справі. 03 квітня 2026 року ухвала про відкриття провадження у справі була направлена учасникам справи. Крім того, відповідачу та третій особі позивачем була направлена копія позовної заяви разом з доданими до неї документами. Також відповідачу судом був визначений п`ятнадцятиденний строк з дня отримання ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позов, а третій особі протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання даної ухвали подати суду пояснення щодо позову, а щодо відзиву – протягом десяти днів із дня його отримання.
06 квітня 2026 року позивачем ОСОБА_1 подано заяву про уточнення позовних вимог, в якій зазначив, що дана справа є спором про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок діяльності органу державної влади. Позов не є: оскарженням судових рішень, оскарженням процесуальних дій суду, втручання у здійснення правосуддя. Позов є виключно делікатним (відшкодування шкоди). Суд не є відповідачем у справі і до нього не заявлено жодної вимоги, він не просить суд оцінювати законність дій іншого суду. Суд згадується лише як джерело фактичних обставин, що призвели до шкоди. Також зазначив, що у даній справі має місце склад цивільного правопорушення: відсутність розгляду справи, тривале невчинення процесуальних дій. Вказане призвело до його моральних страждань, правової невизначеності та обмеження у реалізації прав. Посилаючись на ст. 56 Конституції України, ст. ст. 1173, 1174 ЦК України, просить суд стягнути з Державного бюджету України через Державну казначейську службу України на його користь моральну шкоду у розмірі 40000 грн., завдану внаслідок неналежного функціонування органу державної влади. 
17 квітня 2026 року представником третьої особи подані пояснення щодо позовної заяви ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди, в яких зазначив, що дійсно у провадженні Сумського апеляційного суду перебуває цивільна справа № 576/2058/25 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 10 вересня 2025 року. Зазначена апеляційна скарга разом із матеріалами цивільної справи надійшла до Сумського апеляційного суду та була зареєстрована 19 вересня 2025 року. Після реєстрації апеляційного скарги відбувся автоматизований розподіл, яким було визначено склад суду. 29 вересня 2025 року від ОСОБА_1 на адресу апеляційного суду надійшло клопотання про прискорення розгляду справи та 13 жовтня 2025 року – заява про забезпечення апеляційної скарги, на які судом 31 жовтня 2025 року було надіслано відповідь. Апеляційне провадження у даній справі не відкрито. Основною і головною причиною, яка впливає на процесуальні строки їх вирішення є надмірне навантаження на суддів судової палати з розгляду цивільних справ. Крім того, зазначає, що робота апеляційного суду здійснюється під час тривалих повітряних тривог, під постійною загрозою нанесення ракетних ударів та ударів безпілотними комплексами. Роботу апеляційного суду на певний час також ускладнило масове погодинне відключення електроенергії в Україні, у тому числі в Сумській області та у м. Суми, що не давало можливості нормально працювати як серверам, комп`ютерам та іншій оргтехніці в суді, так і проводити судові засідання, в тому числі дистанційно в режимі відеоконферецзв`язку тощо. Надмірне поточне навантаження у зв`язку з тривалим дефіцитом суддівських кадрів в апеляційному суді та робота в умовах напруженої безпекової ситуації в прифронтовому місті суттєво впливають на строки та оперативність розгляду справ, що перебувають у провадженні суду. 
20 квітня 2026 року від позивача ОСОБА_1 надійшло заперечення на пояснення третьої особи, у якому зазначив, що пояснення третьої особи не лише не спростовують позов, а фактично є офіційним підтвердженням системної неспроможності держави Україна забезпечити право на справедливий суд. Просить суд: визнати пояснення третьої особи такими, що не спростовують позовні вимоги; врахувати, що викладені у них обставини підтверджують протиправну бездіяльність держави Україна; задовольнити позов у повному обсязі; стягнути з Державного бюджету України моральну шкоду. 
20 квітня 2026 року від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, суть якого зводиться до того, що позивачем не надано належних та допустимих доказів спричинення моральної шкоди, а також не доведено завдання такої шкоди, не наведено обґрунтованих розрахунків, з яких він виходить при визначенні моральної шкоди в розмірі 40000 грн. Крім того, у даній справі ні Державна казначейська служба України як самостійний суб`єкт правовідносин, ні її працівники не вчиняли по відношенню до позивача жодних протиправних дій, що могли б порушити його законні права та інтереси, а також призвести до заподіяння останньому моральної та матеріальної шкоди. Враховуючи зазначене, Державна казначейська служба України не може бути належним відповідачем у даній справі. За таких обставин відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог. Просить суд відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.
Цього ж дня позивачем подано відповідь на відзив на позовну заяву, у якій зазначив, що відзив відповідача є необґрунтованим, формальним та таким, що не спростовує фактичних обставин справи, ґрунтується на неправильному застосуванні норм матеріального права, суперечить правовим позиціям Великої Палати Верховного Суду, ігнорує практику ЄСПЛ. Щодо не надання ним розрахунку моральної шкоди, зазначив, що розмір моральної шкоди не підлягає точному матеріальному обчисленню. Додаткові докази страждань не є обов`язковими у справах про порушення права на суд. Вважає, що моральна шкода в сумі 40000 грн. є помірною та обґрунтованою. Доводи відповідача про те, що Державна казначейська служба України не є належним відповідачем у справі, є неправильним тлумаченням правових позицій Великої Палати Верховного Суду та маніпуляцією їх змістом. Доводи про неналежного відповідача не спростовують позов і не є підставою для відмови. Просить суд: відхилити відзив Державної казначейської служби України як необґрунтований; визнати факт протиправної бездіяльності доведеним; визнати наявність моральної шкоди; задовольнити позов у повному обсязі. 
Також, 20 квітня 2026 року позивачем подано заперечення на пояснення третьої особи (Сумського апеляційного суду), у якому зазначив, що заперечення подаються не лише з метою спростування пояснень третьої особи, але й як фіксація порушень права на справедливий суд, реалізація національного засобу захисту, елемент вичерпання внутрішніх засобів правового захисту. Третя особа підтверджує, що справа перебуває в суді з 19 вересня 2025 року, апеляційне провадження не відкрито, процесуальні дії фактично не здійснюються. Вказане свідчить про тривалу бездіяльність суду, відсутність доступу до апеляційної інстанції та відсутність ефективного розгляду справи. Просить суд: врахувати, що пояснення третьої особи підтверджують факт тривалої бездіяльності; визнати порушення права на розгляд справи у розумний строк; визнати наявність моральної шкоди; задовольнити позов у повному обсязі. 
Суд, дослідивши письмові матеріали справи, дійшов наступних висновків.
Так, судом встановлено, що 08 серпня 2025 року ОСОБА_1 звернувся до Глухівського міськрайонного суду Сумської області зі скаргою на бездіяльність приватного виконавця Савенка Ю.О. у виконавчих провадженнях № ВП 78361687 та № ВП 78361682. У межах цих виконавчих проваджень приватний виконавець наклав арешт на рахунки ОСОБА_1 куди зараховуються пільги для оплати житлово-комунальних послуг. 
Ухвалою Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 10 вересня 2025 року у задоволенні скарги ОСОБА_1 на бездіяльність приватного виконавця відмовлено.
ОСОБА_1 було подано до Сумського апеляційного суду апеляційну скаргу на ухвалу суду від 10 вересня 2025 року. Також ним було подану заяву про забезпечення позову.
29 вересня 2025 року ОСОБА_1 було подано до Сумського апеляційного суду клопотання про прискорення розгляду апеляційної скарги.
Як вбачається із пояснень третьої особи, апеляційне провадження у даній справі не відкрито.
Відповідно до ст. 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. 
У ст. 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені нормами статей 1166, 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.
Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування та посадової або службової особи згаданих органів при здійсненні ними своїх повноважень, визначені статтями 1173 та 1174 ЦК України відповідно.
Згідно ч.1 ст. 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.
Відповідно до ст. 1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.
Таким чином, ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює як зазначені органи, так і їх посадових чи службових осіб, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу, Автономну Республіку Крим або орган місцевого самоврядування.
Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу.
За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 ЦК України).
При цьому, необхідною підставою для притягнення держави до відповідальності у вигляді стягнення шкоди є наявність трьох умов: неправомірні дії (бездіяльність) органу державної влади, наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою, і довести наявність цих умов має позивач, який звернувся з позовом про стягнення шкоди на підставі статті 1173 ЦК України.
Зазначений правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 березня 2019 року у справі № 920/715/17 (провадження № 12-199гс18).     Тобто відповідачем має бути саме той орган, діями/бездіяльністю якого порушено право позивача, а не Державна казначейська служба. При цьому із змісту позовної заяви вбачається, що позивач в цій заяві просить стягнути моральну шкоду, яка була йому спричинена внаслідок бездіяльності Сумського апеляційного суду під час розгляду справи в якій позивач брав участь. Відповідачем позивач зазначив лише Державне казначейство України. Але Казначейство не перебувало у правовідносинах із позивачем і не заподіювало шкоди, а тому воно не може нести відповідальність за дії іншого органу (в цьому випадку суду). 
В цій справі Казначейство виступає лише як суб`єкт виконання рішення суду у випадку стягнення з держави грошових коштів на користь позивача, але не як деліктний боржник. В той же час, Сумський апеляційний суд в цій справі зазначений як третя особа на стороні відповідача, а не як безпосередній відповідач.
Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з положеннями ст. 48 ЦПК України сторонами у цивільному процесі є позивач і відповідач. Належними є сторони, які є суб`єктами спірних правовідносин. Належним є відповідач, який дійсно є суб`єктом порушеного, оспорюваного чи невизнаного матеріального правовідношення. Відтак, неналежний відповідач – це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати по пред`явленому позову при наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі – належному відповідачеві.      На позивачеві лежить обов`язок довести, що саме йому належить оспорюване право, а вказаний ним відповідач зобов`язаний виконати покладений на нього законом або договором обов`язок.              Суд повинен розглянути позов щодо тих відповідачів, яких визначив позивач. Водночас якщо позивач помилився і подав позов до тих, хто відповідати за позовом не повинен, або притягнув не всіх, він не позбавлений права звернутись до суду з клопотанням про заміну неналежного відповідача чи залучення до участі у справі співвідповідачів. Ініціатива щодо заміни неналежного відповідача повинна виходити від позивача, який повинен подати клопотання. З урахуванням принципу диспозитивності суд не має права проводити заміну неналежного відповідача належним з власної ініціативи.               У пункті 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» роз`яснено, що пред`явлення позову до неналежного відповідача є підставою для відмови у позові, що не позбавляє позивача права пред`явити позов до належного відповідача.    Вирішення даного спору належним чином без участі у справі належного відповідача було б прямим порушенням прав особи, яка не залучена до участі у справі у якості відповідача, і до якої мав би бути пред`явлений даний позов.           Оскільки судом встановлено, що позов пред`явлений до неналежного відповідача, клопотання про заміну первісного відповідача належним відповідачем до суду від позивача не надійшло, то позов ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України не підлягає задоволенню.     Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 128, 178, 274-279, 263-265 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_1 відмовити в задоволенні позову до Державної казначейської служби України, третя особа – Сумський апеляційний суд, про стягнення моральної шкоди.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Сумського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 ЦПК України.

Суддя Глухівського міськрайонного суду О.В. Сапон