ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2026 року
м. Київ

справа № 359/10312/24
провадження № 61-15091св25

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Коротуна В. М. (суддя-доповідач), Воробйової І. А., 
Червинської М. Є.,

учасники справи:
позивач - Комунальне підприємство теплових мереж «Бориспільтепломережа»,
відповідачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні в порядку письмового провадження касаційну скаргу  ОСОБА_3 на постанову Київського апеляційного суду від 03 вересня 2025 року у складі колегії суддів: Болотова Є. В., Музичко С. Г., Сушко Л. П.,

ВСТАНОВИВ:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

У вересні 2024 року Комунальне підприємство теплових мереж «Бориспільтепломережа» (далі - КПТМ «Бориспільтепломережа») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за послуги з постачання теплової енергії.

Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 14 жовтня 2024 року відкрито провадження у справі. Вирішено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження. Справу призначеного до розгляду.

Розгляд справи суд неодноразово відкладав.

У березні 2025 року КПТМ «Бориспільтепломережа» подало до суду заяву про залишення позову без розгляду відповідно до пункту 5 частини першої статті 257 ЦПК України.

Короткий зміст судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 12 березня 2025 року у задоволенні клопотання представника позивача Свєчкіної Т. С. про залишення позову без розгляду відмовлено.

Закрито провадження у справі № 359/10312/24.

Зобов`язано Головне управління Державної казначейської служби України 
у Київській області повернути КПТМ «Бориспільтепломережа» сплачений судовий збір у розмірі 3 028,00 грн.

Закриваючи провадження у справі, суд першої інстанції виходив із того, що представник позивача звернувся до суду із заявою про залишення позову без розгляду після початку розгляду справи по суті. Суд першої інстанції вважав, що провадження у вказаній справі підлягає закриттю, а не залишенню без розгляду.

Постановою Київського апеляційного суду від 03 вересня 2025 року апеляційну скаргу КПТМ «Бориспільтепломережа» задоволено.

Ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 12 березня 2025 року скасовано, справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова апеляційного суду мотивована тим, що питання щодо залишення позову без розгляду вирішено з порушенням норм процесуального права, оскільки представник позивача просила залишити позов без розгляду, а не закрити провадження у справі, а тому у суду першої інстанції не було правових підстав для вирішення питання про закриття провадження.

Короткий зміст вимог та доводів касаційної скарги

26 листопада 2025 року ОСОБА_3 подала до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій просить скасувати постанову Київського апеляційного суду від 
03 вересня 2025 року, а справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Касаційну скаргу мотивовано тим, що ОСОБА_3 не була належним чином повідомлена про дату, час і місце розгляду справи апеляційним судом. Інші аргументи касаційної скарги зводяться до порушення працівниками 
АТ «Укрпошта» порядку проставлення поштової відмітки.

Аргументи інших учасників справи

Відзив на касаційну скаргу не надійшов.

Рух касаційної скарги та матеріалів справи

Ухвалою Верховного Суду від 02 лютого 2026 року  ОСОБА_3 поновлено строк на касаційне оскарження постанови Київського апеляційного суду від 
03 вересня 2025 року. Відкрито касаційне провадження у справі та витребувано її матеріали з Бориспільського міськрайонного суду Київської області.

24 квітня 2026 року матеріали справи надійшли до Верховного Суду.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, 
є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу. Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

У частині першій статті 400 ЦПК України встановлено, що, переглядаючи 
у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

Мотиви, якими керується Верховний Суд

Надаючи оцінку аргументам касаційної скарги, колегія суддів враховує таке.

Згідно зі статтею 211 ЦПК України розгляд судом цивільної справи відбувається в судовому засіданні. Про місце, дату і час судового засідання суд повідомляє учасників справи.

Порядок виклику та вручення судових повісток визначено у статтях 128, 130 ЦПК України.

У частині другій статті 128 ЦПК України передбачено, що суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою.

Згідно з частиною п`ятою вказаної статті судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення - завчасно.

Відповідно до частини шостої статті 128 ЦПК України судова повістка, 
а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. Стороні чи її представникові за їхньою згодою можуть бути видані судові повістки для вручення відповідним учасникам судового процесу. Судова повістка може бути вручена безпосередньо в суді, 
а у разі відкладення розгляду справи про дату, час і місце наступного засідання може бути повідомлено під розписку.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 223 ЦПК України суд відкладає розгляд справи у разі неявки в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: керує ходом судового процесу; сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

У пункті 26 рішення Європейського суду з прав людини від 15 травня
2008 року у справі «Надточій проти України» (заява № 7460/03) зазначено, що принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 19 червня 2025 року справу призначено до судового розгляду на 03 вересня 2025 року о 14:20 год 
(а. с. 134).

Судова повістка-повідомлення, адресована ОСОБА_3 , повернулась до Київського апеляційного суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» (а. с. 142, 143).

Відповідно до пункту 3 частини сьомої статті 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.

03 вересня 2025 року Київський апеляційний суд ухвалив оскаржувану постанову.

Оскільки про розгляд справи ОСОБА_3 повідомлялася шляхом направлення апеляційним судом відповідної повістки на адресу відповідача, зазначену у клопотаннях, проте конверт до суду повернувся з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», що вважається належним повідомленням сторони про дату судового розгляду, а тому наведені вище доводи касаційної скарги не можуть бути взяті до уваги.

Зазначене узгоджується із правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною у постановах від 09 серпня 2019 року у справі № 906/142/18, провадження № 12-109гс19; від 12 грудня 2018 року у справі № 752/11896/17, провадження № 14-507цс18.

Таким чином, аргументи касаційної скарги не знайшли підтвердження під час касаційного перегляду справи.

Висновки за результатом розгляду касаційної скарги

Переглянувши оскаржуване судове рішення в межах доводів касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про залишення касаційної скарги без задоволення, а постанови Київського апеляційного суду від 03 вересня 
2025 року - без змін, оскільки підстави, за яких було відкрито касаційне провадження у справі, не підтвердилися.

З огляду на те, що Верховний Суд залишає касаційну скаргу без задоволення, розподіл судових витрат відповідно до статті 141 ЦПК України не здійснюється.

Керуючись статтями 400, 401, 409, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Постанову Київського апеляційного суду від 03 вересня 2025 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: В. М. Коротун

І. А. Воробйова

М. Є. Червинська