П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 квітня 2026 р.	м. Одеса	Справа № 420/29487/25	

Головуючий в 1 інстанції: Пекний А.С.
Дата і місце ухвалення: 08.01.2026р., м. Одеса 

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
Головуючого судді: Бойка А.В.,
суддів : Тарновецького І.І.,
Шевчук О.А.

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Сільськогосподарське підприємство «САЛАГ АГРО» на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 08 січня 2026 року у справі за адміністративним позовом Одеського обласного відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю до товариства з обмеженою відповідальністю «Сільськогосподарське підприємство «САЛАГ АГРО» про стягнення адміністративно-господарських санкцій та пені, -
В С Т А Н О В И В :
В серпні 2025 року Одеське обласне відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю звернулося до Одеського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Сільськогосподарське підприємство «САЛАГ АГРО» про стягнення адміністративно-господарських санкцій у розмірі 89009,10 грн. за недотримання у 2024 році нормативу, встановленого ч.1 ст.19 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні», для працевлаштування осіб з інвалідністю, та пені за порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій у розмірі 5562,50 грн.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 08 січня 2026 року позов задоволено.
Стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю «Сільськогосподарське підприємство «САЛАГ АГРО» на користь Одеського обласного відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю адміністративно-господарські санкції у розмірі 89009,10 грн. та пеню за порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій у розмірі 5562,50 грн.
Не погоджуючись з вказаним рішенням товариство з обмеженою відповідальністю «Сільськогосподарське підприємство «САЛАГ АГРО» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на не правильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та не повне з`ясування обставин справи, просить скасувати рішення від 08.01.2026р., з ухваленням по справі нового судового рішення – про відмову в задоволені позову Одеського обласного відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю.
В своїй скарзі апелянт зазначає, що відповідно до ч.2 ст.19, ст.20 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» норматив робочих місць має виконуватись з урахуванням реальної можливості їх створення та фактичного працевлаштування. При вирішенні спору судом першої інстанції не враховано, що товариство здійснює господарську діяльність у сфері сільського господарства, що пов`язана з використанням техніки, відкритих виробничих площ, переміщенням вантажів та перебуванням працівників на відкритій місцевості. Територія здійснення діяльності підприємства віднесена до територій можливих бойових дій відповідно до наказу Міністерства розвитку громад та територій України №1151 від 15.07.2025р., зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29.07.2025р. за №1120/44526. За таких умов, створення спеціально обладнаних та безпечних робочих місць для осіб з інвалідністю є об`єктивно ускладненим та пов`язаним з підвищеним ризиком для їх життя і здоров`я. Підприємство продовжує господарську діяльність, однак здійснює її в умовах підвищеної небезпеки та обмежень, пов`язаних із воєнним станом, що не означає наявність реальної можливості створення спеціально обладнаних та безпечних робочих місць для осіб з інвалідністю. Формальне виконання нормативу без можливості забезпечення безпеки суперечить самій меті соціального захисту осіб з інвалідністю
Також, апелянт посилається на те, що в розумінні положень ст.ст. 217, 218 Господарського кодексу України адміністративно-господарська відповідальність настає лише за наявності вини суб`єкта господарювання та можливості дотримання ним правил господарської діяльності. Позивачем не доведено, що у апелянта існувала реальна та безпечна можливість створення робочих місць для осіб з інвалідністю в зоні можливих бойових дій. Отже, відсутній склад правопорушення, як підстава для застосування санкцій. Застосування санкцій у ситуації, коли підприємство фізично не може забезпечити безпечні умови праці, не відповідає принципу пропорційності, закріпленому у практиці Верховного Суду та ст.2 КАС України.
Одеське обласне відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю подало письмовий відзив на апеляційну скаргу, в якому просить скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Сільськогосподарське підприємство «САЛАГ АГРО» залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін. Позивач зазначає, що суб`єкт звільняється від відповідальності, зокрема, за порушення правил здійснення господарської діяльності (тобто від адміністративно-господарських санкцій), якщо буде доведено, що ним вжито ycix залежних від нього заходів для недопущення правопорушення. Відповідач не довів, що ним вжито ycix залежних від нього заходів для недопущення правопорушення, зокрема, ним не подавалася звітність №3ПН «Інформація на попит та робочу силу (вакансії)» за 2024 рік. В сьогоднішніх реаліях, у зв`язку зі збільшенням осіб з інвалідністю, даний норматив зі створення робочого місця та працевлаштування особи з інвалідністю, є як ніколи актуальним. 
Справа призначена до розгляду у порядку письмового провадження у відповідності до п.3 ч.1 ст.311 КАС України.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах доводів і вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного:
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, ТОВ «Сільськогосподарське підприємство «САЛАГ АГРО» є суб`єктом господарювання, що забезпечує робочими місцями фізичних осіб та перебуває на обліку за місцем реєстрації у Одеському обласному відділенні Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю.
Відповідно до розрахунку сум адміністративно - господарських санкцій, що підлягають сплаті у зв`язку з невиконанням нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю за 2024 рік, надісланого відповідачу:
середньооблікова чисельність штатних працівників, що працювали на ТОВ «Сільськогосподарське підприємство «САЛАГ АГРО», за 2024 рік склала 10 осіб, 
середньооблікова чисельність штатних працівників, яким відповідно до чинного законодавства встановлена інвалідність, склала 0 осіб,
середньооблікова чисельність осіб з інвалідністю, відповідно до нормативу, встановленого ч.1 ст.19 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» становить 1 особа, 
сума коштів адміністративно-господарських санкцій за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю становить 89009,10 грн.
10.03.2025р. Одеське обласне відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю направило товариству претензію, відповідно до якої повідомило, що підприємство не виконало у 2024 році встановлений законодавством норматив робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю у зв`язку з чим необхідно сплатити нараховану суму адміністративно-господарської санкції у розмірі 89009,10 грн. 
Оскільки дана заборгованість відповідачем добровільно не сплачена, позивач звернувся до суду щодо стягнення її в судовому порядку.
Суд першої інстанції, ухвалюючи оскаржуване рішення, виходив з того, що відповідачем не виконано вимоги Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» щодо прийняття заходів для працевлаштування у 2024 році осіб з інвалідністю, тому заявлені позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь Одеського обласного відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю адміністративно - господарських санкцій у розмірі 89009,10 грн. та пені за порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій у розмірі 5562,50 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.
Основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні, гарантії їх рівних з усіма іншими громадянами можливостей для участі в економічній, політичній і соціальній сферах життя суспільства, створення необхідних умов, які дають можливість особам з інвалідністю ефективно реалізувати права та свободи людини і громадянина та вести повноцінний спосіб життя згідно з індивідуальними можливостями, здібностями і інтересами врегульовані Законом України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» від 21 березня 1991 року №875-XII (далі Закон №875-XII)
Відповідно до ст.18 Закону №875-XII, забезпечення прав осіб з інвалідністю на працевлаштування та оплачувану роботу, в тому числі з умовою про виконання роботи вдома, здійснюється шляхом їх безпосереднього звернення до підприємств, установ, організацій чи до державної служби зайнятості.
Підбір робочого місця здійснюється переважно на підприємстві, де настала інвалідність, з урахуванням побажань особи з інвалідністю, наявних у неї професійних навичок і знань, а також рекомендацій медико-соціальної експертизи (у редакції на 2024 рік).
Підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, зобов`язані виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування осіб з інвалідністю, у тому числі спеціальні робочі місця, створювати для таких осіб умови праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації і забезпечувати інші соціально-економічні гарантії, передбачені законодавством, надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування осіб з інвалідністю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
За приписами ст.19 Закону №875-XII, для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських об`єднань осіб з інвалідністю, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю у розмірі 4 відсотки середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця.
Підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських об`єднань осіб з інвалідністю, фізичні особи, які використовують найману працю, самостійно розраховують кількість робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю відповідно до нормативу, встановленого частиною першою цієї статті та з урахуванням вимог статті 18 цього Закону, і здійснюють працевлаштування осіб з інвалідністю у рахунок нормативу робочих місць. При розрахунках кількість робочих місць округлюється до цілого значення.
Виконанням нормативу робочих місць у кількості, визначеній згідно з частиною першою цієї статті, вважається працевлаштування підприємством, установою, організацією, у тому числі підприємством, організацією громадських об`єднань осіб з інвалідністю, фізичною особою, яка використовує найману працю, осіб з інвалідністю, для яких це місце роботи є основним.
Пенсійний фонд України у порядку та за формою, встановленими Пенсійним фондом України за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення, надає Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю інформацію:
про працевлаштованих осіб з інвалідністю;
про створення підприємствами, установами, організаціями, фізичними особами, які використовують найману працю, робочих місць для осіб з інвалідністю, про зайнятість та працевлаштування осіб з інвалідністю;
необхідну для обчислення кількості робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю підприємствами, установами, організаціями, фізичними особами, які використовують найману працю, відповідно до нормативу, встановленого частиною першою цієї статті.
Отримана від Пенсійного фонду України інформація, яка містить ознаки порушень законодавства про створення робочих місць для осіб з інвалідністю, про зайнятість та працевлаштування осіб з інвалідністю, є підставою для проведення перевірки підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських об`єднань осіб з інвалідністю, фізичних осіб, які використовують найману працю.
Фонд соціального захисту осіб з інвалідністю щороку до 10 березня в автоматизованому режимі з використанням даних Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування та Централізованого банку даних з проблем інвалідності здійснює визначення підприємств, установ та організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських об`єднань осіб з інвалідністю, фізичних осіб, які використовують найману працю, які не забезпечили виконання у попередньому році нормативу робочих місць, визначеного згідно з частиною першою цієї статті, та надсилає їм розрахунок сум адміністративно-господарських санкцій, що підлягають сплаті у зв`язку з невиконанням нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю за попередній рік, обчислених відповідно до статті 20 цього Закону.
Розрахунок надсилається у формі електронного документа через електронні кабінети підприємств, установ та організацій, фізичних осіб, які використовують найману працю, на веб-порталі електронних послуг Пенсійного фонду України у формі та порядку, визначених Фондом соціального захисту осіб з інвалідністю спільно з Пенсійним фондом України.
Положеннями ст.20 Закону №875-XII передбачено, що підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських об`єднань осіб з інвалідністю, фізичні особи, які використовують найману працю, де середньооблікова чисельність працюючих осіб з інвалідністю менша, ніж установлено нормативом, передбаченим статтею 19 цього Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається в розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, в установі, організації, у тому числі на підприємстві, в організації громадських об`єднань осіб з інвалідністю, у фізичної особи, яка використовує найману працю, за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування особи з інвалідністю і не зайняте особою з інвалідністю. Для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських об`єднань осіб з інвалідністю, фізичних осіб, де працює від 8 до 15 осіб, розмір адміністративно-господарських санкцій за робоче місце, призначене для працевлаштування особи з інвалідністю і не зайняте особою з інвалідністю, визначається в розмірі половини середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, в установі, організації, у тому числі на підприємстві, в організації громадських об`єднань осіб з інвалідністю, у фізичної особи, яка використовує найману працю. Положення цієї частини не поширюється на підприємства, установи і організації, що повністю утримуються за рахунок коштів державного або місцевих бюджетів.
Порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій тягне за собою нарахування пені. Пеня обчислюється виходячи з 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, що діяла на момент сплати, нарахованої на повну суму недоїмки за весь її строк.
Сплату адміністративно-господарських санкцій і пені підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських об`єднань осіб з інвалідністю, фізичні особи, які використовують найману працю, проводять відповідно до закону за рахунок прибутку, який залишається в їх розпорядженні після сплати всіх податків і зборів (обов`язкових платежів).
Адміністративно-господарські санкції розраховуються та сплачуються підприємствами, установами, організаціями, у тому числі підприємствами, організаціями громадських об`єднань осіб з інвалідністю, фізичними особами, зазначеними в частині першій цієї статті, самостійно в строк до 15 квітня року, наступного за роком, в якому відбулося порушення нормативу, встановленого частиною першою статті 19 цього Закону.
Позови про стягнення адміністративно-господарських санкцій і пені пред`являються протягом шести місяців після закінчення строку для самостійної сплати, встановленого частиною четвертою цієї статті.
Для реалізації положень статті 19 Закону №875- XII Кабінетом Міністрів України прийнято постанову «Про внесення змін до Положення про централізований банк даних з проблем інвалідності» від 07.04.2023р. №307.
Відповідно до цього Положення програмний комплекс «Реєстр роботодавців щодо виконання нормативу працевлаштування осіб з інвалідністю» Централізованого банку даних з проблем інвалідності забезпечує автоматизоване (без стороннього втручання):
- опрацювання даних Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування та Централізованого банку даних з проблем інвалідності;
- визначення роботодавців, які не забезпечили виконання у попередньому році нормативу робочих місць, визначеного згідно з частиною 1 статті 19 Закону №875-XII;
- створення розрахунку сум адміністративно-господарських санкцій, що підлягають сплаті у зв`язку з невиконанням нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю за попередній рік, обчислених відповідно до статті 20 Закону №875-XII.
Таким чином, підставою для застосування до роботодавців адміністративно-господарських санкцій є встановлений факт невиконання роботодавцями нормативу працевлаштування осіб з інвалідністю і такий факт встановлюється шляхом отримання інформації, яка міститься у відкритих реєстрах та яка стосується роботодавців, зокрема, щодо нарахованих ними доходів, щодо нарахованих та утриманих сум єдиного внеску.
Розрахунок адміністративно-господарських санкцій формується в автоматизованому режимі без втручання працівників Фонду, для усіх роботодавців. Такі розрахунки у вигляді PDF-файлу за підписом керівника територіального відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю надсилаються до електронного кабінету роботодавця на веб-порталі електронних послуг Пенсійного фонду України.
Верховний Суд у постанові від 24.04.2025р. у справі 280/3642/23 висловив правову позицію, що Фонд соціального захисту осіб з інвалідністю, з набранням чинності Законом України від 18 жовтня 2022 року №2682-IX, тобто з 06.11.2022р., отримав повноваження застосовувати адміністративно-господарські санкції за невиконання нормативу працевлаштування осіб з інвалідністю (4 % від середньооблікової чисельності штатних працівників або одне місце для підприємств із 8-25 працівниками) на основі автоматизованого аналізу даних Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування та Централізованого банку даних з проблем інвалідності, без необхідності проведення позапланових перевірок Держпраці.
Як вже зазначалося, відповідно до розрахунку сум адміністративно-господарських санкцій, що підлягають сплаті у зв`язку з невиконанням нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю, середньооблікова чисельність штатних працівників за 2024 рік ТОВ «Сільськогосподарське підприємство «САЛАГ АГРО» становила 10 осіб, з них середньооблікова чисельність штатних працівників, яким відповідно до чинного законодавства встановлено інвалідність, - 0 осіб, в той час як відповідно до нормативу повинно бути створене одне місце для особи з інвалідністю.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги ТОВ «Сільськогосподарське підприємство «САЛАГ АГРО» зазначає, що в розумінні положень ст.ст. 217, 218 Господарського кодексу України адміністративно-господарська відповідальність настає лише за наявності вини суб`єкта господарювання та можливості дотримання ним правил господарської діяльності. Позивачем не доведено, що у апелянта існувала реальна та безпечна можливість створення робочих місць для осіб з інвалідністю в зоні можливих бойових дій. Отже, відсутній склад правопорушення, як підстава для застосування санкцій.
Колегія суддів не приймає до уваги такі доводи апелянта та зазначає, що суб`єкт господарювання звільняється від відповідальності, зокрема, за порушення правил здійснення господарської діяльності (тобто від адміністративно-господарських санкцій), якщо буде доведено, що ним вжито ycix залежних від нього заходів для недопущення правопорушення.
До обов`язків роботодавця належить створення робочих місць для осіб з інвалідністю звітування перед центром зайнятості щодо наявності вакантних робочих місць, працевлаштування осіб з інвалідністю, які звертаються безпосередньо до роботодавця або направляються для працевлаштування центром зайнятості. 
Додатковими доказами належного виконання роботодавцем своїх обов`язків є розміщення на телебаченні, у друкованих та електронним засобах масової інформації, або у іншій формі оголошень, які містять інформацію про пошук відповідних працівників та підтверджують реальність намірів стосовно здійснення такого працевлаштування, а також підписання договорів співпраці з Державною службою зайнятості стосовно оперативного підбору претендентів на заявлені роботодавцем вакансії.
Згідно листа Одеського обласного центру зайнятості від 14.02.2025р. вих. №36/04-14/11 ТОВ «Сільськогосподарське підприємство «САЛАГ АГРО» у 2024 році не подавало звітність №3ПН «Інформація на попит та робочу силу (вакансії)».
Доказів вчинення будь-яких інших дій, спрямованих на створення робочого місця та працевлаштування на ньому особи з інвалідністю, товариством ні суду першої, а ні суду апеляційної інстанцій не надано. 
Відповідач не надав достатніх доказів вжиття залежних від нього передбачених законодавством заходів для недопущення правопорушення.
Оскільки у спірному випадку відповідач порушив вимоги законодавства щодо не забезпечення виконання нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю, не створив одного робочого місця для особи з інвалідністю, тому колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для задоволення позову Одеського обласного відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю та стягнення з ТОВ «Сільськогосподарське підприємство «САЛАГ АГРО» адміністративно-господарських санкцій у розмірі 89009,10 грн. та пені за порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій у розмірі 5562,50 грн. за визначеними позивачем реквізитами.
Враховуючи викладене, колегія суддів доходить висновку, що доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції про задоволення позову Одеського обласного відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю, а тому підстав для задоволення скарги відповідача та скасування рішення суду першої інстанції колегія суддів не вбачає.
Оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та постановлено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому, відповідно до ст.316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
З огляду на залишення рішення суду першої інстанції без змін, відповідно до приписів статті 139 КАС України, підстави для розподілу судових витрат відсутні.
Враховуючи, що дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, тому постанова суду апеляційної інстанції, відповідно до ч.5 ст.328 КАС України, в касаційному порядку оскарженню не підлягає.
Керуючись ст. ст. 308, 311, п.1 ч.1 ст.315, ст. ст. 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Сільськогосподарське підприємство «САЛАГ АГРО» залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 08 січня 2026 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Суддя-доповідач 		А.В. Бойко	
Судді	  	І.І. Тарновецький   О.А. Шевчук