УХВАЛА

28 квітня 2026 року 
м. Київ

cправа № 910/16375/23 
Суддя Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду Случ О. В.
перевіривши матеріали касаційної скарги Служби безпеки України
на постанову Північного апеляційного господарського суду від 14.01.2026 (головуючий суддя Кравчук Г. А., судді Гаврилюк О. М., Хрипун О. М.) 
у справі № 910/16375/23
за позовом Служби безпеки України
до Приватного підприємства "Фобос"
про стягнення коштів,
ВСТАНОВИВ:
09.03.2026 скаржник подав до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Північного апеляційного господарського суду від 14.01.2026 у справі № 910/16375/23 в частині відмови у задоволенні позову. 
Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 10.03.2026 вказану касаційну скаргу передано для розгляду колегії суддів у складі: Кібенко О. Р. - головуючий (доповідач), Бакуліна С. В., Баранець О. М.
30.03.2026 ухвалою Верховного Суду касаційну скаргу Служби безпеки України на постанову Північного апеляційного господарського суду від 14.01.2026 у справі № 910/16375/23 залишено без руху та вказано скаржникові на необхідність надати докази на підтвердження дати отримання ним копії оскаржуваного судового рішення.
31.03.2026 скаржник подав до Верховного Суду заяву про усунення недоліків разом із доказами про отримання копії оскаржуваної постанови. 
31.03.2026 Приватне підприємство "Фобос" подало до Верховного Суду заперечення проти відкриття касаційного провадження по справі в якому заявник просить відмовити у відкритті касаційного провадження.
Відповідно до Розпорядження заступника керівника апарату-керівника секретаріату Касаційного господарського суду від 08.04.2026 призначено повторний автоматизований розподіл судової справи № 910/16375/23 у зв`язку з ухвалою про самовідвід судді Кібенко О. Р.
Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 08.04.2026 вказану касаційну скаргу передано для розгляду колегії суддів у складі: Случ О. В. - головуючий (доповідач), Багай Н. О., Зуєв В. А.
В ухвалі Верховного Суду від 30.03.2026 також було зазначено, що з огляду на залишення касаційної скарги без руху, клопотання скаржника про звільнення від сплати судового збору залишається без розгляду до усунення недоліків.
Отже, здійснивши перевірку матеріалів касаційної скарги на відповідність вимогам статті 290 Господарського процесуального кодексу, Суд встановив, що подана скарга їм не відповідає з огляду на таке. 
Відповідно до пункту 2 частини четвертої статті 290 Господарського процесуального кодексу України до касаційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.
Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначено Законом України "Про судовий збір".
Згідно з приписами Закону України "Про судовий збір" (в редакції, чинній на дату подачі касаційної скарги) та з огляду на те, що касаційну скаргу скаржник подав в електронній формі через систему "Електронний суд" судовий збір підлягає сплаті з урахуванням понижуючого коефіцієнта 0,8, отже належною до сплати сумою судового збору є 189 301,77 грн.
Однак, скаржник до матеріалів касаційної скарги не додав доказів сплати судового збору взагалі. Натомість скаржник у своїй касаційній скарзі заявив клопотання про звільнення його від сплати судового збору за подання касаційної скарги, оскільки відповідно до Закону України "Про Державний бюджет на 2026 рік" складають менше за видатки.
А також просить звільнити його від сплати судового збору, оскільки сума судового збору досить значна в умовах військової агресії проти України та здійснення своїх повноважень підрозділами СБУ, які здійснюють відсіч збройній агресії. 
Розглянувши клопотання, Суд відмовляє в його задоволенні, з огляду на таке.
Відповідно до частини другої статті 123 Господарського процесуального кодексу України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.
Порядок відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати визначається статтею 8 Закону України "Про судовий збір".
Частиною першою статті 8 Закону України "Про судовий збір" унормовано, що враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.
Верховний Суд зауважує, що звільнення від сплати судового збору (відстрочення, розстрочення його сплати або зменшення його розміру) з підстав, передбачених статтею 8 Закону України "Про судовий збір", є прерогативою суду, який вирішує питання відкриття провадження (прийняття заяви, скарги тощо).
Зазначені норми є диспозитивними і встановлюють не обов`язок, а повноваження суду на власний розсуд (за наявності передбачених законом умов) звільнити особу від сплати судового збору (відстрочити, розстрочити його сплату або зменшити його розмір) (аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 12.03.2021 у справі № 912/1061/20).
Разом з цим, особа, яка заявляє відповідне клопотання, зокрема, про звільнення (відстрочення) сплати судового збору, повинна надати докази того, що її майновий стан об`єктивно перешкоджає сплаті нею судового збору у встановленому порядку.
Оцінюючи фінансовий стан особи, яка звертається до суду з вимогою про звільнення її від сплати судового збору, зменшення його розміру, надання відстрочки чи розстрочки в його сплаті, національні суди повинні встановлювати наявність у такої особи реального доходу (розмір заробітної плати, стипендії, пенсії, прибутку тощо), рухомого чи нерухомого майна, цінних паперів, можливості розпорядження ними без значного погіршення фінансового стану (рішення ЄСПЛ у справі "Княт проти Польщі" (Kniat v. Poland) від 26.07.2005, пункт 44; рішення ЄСПЛ у справі "Єдамскі та Єдамска проти Польщі" (Jedamski and Jedamska v. Poland) від 26.07.2005, пункти 63, 64).
У касаційній скарзі відсутні доводи та докази, що підтверджують реальну фінансову неспроможність скаржника сплатити судовий збір у вказаному вище розмірі. 
Зважаючи на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що подане клопотання не містить достатніх та належних доказів, які б підтверджували об`єктивну неможливість сплатити судовий збір на момент звернення з касаційною скаргою.
Верховний Суд зауважує, що "право на суд" не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, включно з фінансовими. Так, інтереси справедливого здійснення правосуддя можуть виправдовуватися накладенням фінансових обмежень на доступ особи до суду. Вимога сплати зборів цивільними судами у зв`язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права на доступ до суду, яке є саме по собі таким, що суперечить пункту 1 статті 6 Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 19.06.2001 у справі "Креуз проти Польщі").
З огляду на викладене та враховуючи відсутність умов, визначених статтею 8 Закону України "Про судовий збір", суд касаційної інстанції не вбачає правових підстав для задоволення клопотання Служби Безпеки України про звільнення його від сплати судового збору за подання касаційної скарги на постанову Північного апеляційного господарського суду від 14.01.2026 у справі № 910/16375/23, а відтак, у задоволенні необхідно відмовити. 
Таким чином, у зв`язку з відсутністю в матеріалах касаційної скарги документів, що підтверджують сплату судового збору, скаржникові необхідно усунути недоліки касаційної скарги та подати до суду документ на підтвердження сплати судового збору у встановлених законом порядку і розмірі.
Згідно з частиною другою статті 292 Господарського процесуального кодексу України у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 290 цього Кодексу, а також подана особою, яка відповідно до частини шостої статті 6 цього Кодексу зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу, про що суддя постановляє відповідну ухвалу.
Відповідно до частини другої статті 174 Господарського процесуального кодексу України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. 
Враховуючи викладене, касаційну скаргу необхідно залишити без руху із наданням скаржникові строку на надання доказів про сплату судового збору у розмірі 189 301,77 грн, який не може перевищувати 10 днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху.
Суд відхиляє доводи, викладені в запереченнях Приватного підприємства "Фобос", оскільки викладене зводиться до непогодження з доводами касаційної скарги по суті (що станом на дату цієї ухвали є передчасним).
Керуючись статтями 174, 234, 287, 290, 292 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд 
У Х В А Л И В:
1. Відмовити Службі безпеки України у задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору за подання касаційної скарги. 
2. Касаційну скаргу Служби безпеки України на постанову Північного апеляційного господарського суду від 14.01.2026 у справі № 910/16375/23 залишити без руху.
3. Надати Службі безпеки України строк для усунення недоліків, який не може перевищувати 10 днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху. 
4. Роз`яснити, що у разі невиконання у встановлений строк вимог даної ухвали, касаційна скарга буде повернута скаржникові.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає. 
Суддя О. В. Случ