Справа № 212/4575/26 
2/212/4320/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 травня 2026 року місто Кривий Ріг 

Покровський районний суд міста Кривого Рогу 
У складі судді Хомченко Л.І.
Секретар Сівак А.О.
За участю представника позивача Фурманюк І.В.
Представника відповідача Заклецький В.В.
Розгляну у відкритому судовому засіданні у залі суду у м Кривий Ріг 
Цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах позивача ОСОБА_2 до ПРИВАТНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВО «СУХА БАЛКА» 
Про стягнення моральної шкоди заподіяної втратою працездатності внаслідок професійного захворювання,
В С Т А Н О В И В :
31.03.2026 року представник позивача звернувся з вказаним позовом до відповідача посилаючись на те ,що ОСОБА_2 (далі – Позивач) працював у шкідливих умовах підземним електрослюсарем (слюсарем) черговим та з ремонту устаткування на ПРАТ «СУХА БАЛКА» (далі – Відповідач), а саме за 29.09.2008р. по 03.09.2024р. Таким чином, позивач працював тривалий час на ПРАТ «СУХА БАЛКА» у шкідливих умовах праці, а саме 15 років 11місяців електрослюсарем черговим та з ремонту устаткування з повним робочим днем в підземних умовах. Вказане підтверджується копією трудової книжки, актом розслідування причин хронічного професійного захворювання (затверджено 25.12.2025) форми П-4 (далі Акт форми від 24.12.2025р. П-4), а також іншими документами, про які зазначено нижче за текстом. 1.2 У зв`язку з шкідливими умовами праці Позивач з вини Відповідача отримав наступні хронічні професійні захворювання за діагнозами:- Радикулопатія попереково-крижова L4, L5, S1 праворуч, з помірно вираженим статико- динамічним порушення хребта на фоні остеохондрозу, спондилоартрозу, спондильозу попереково – крижового відділу хребта, випадіння дисків на рівні L1- L2, L4- L5, L4, L5- S1, грижа диску L3- L4, стіким больовим, м`язово – тонічнимм синдромами, легким парезом згиначів правої стопи, синдром нейрогенної кульгавості, нейродистрофією у вигляді деформуючого артрозу у поєднанні з періартрозом колінних суглобів R1 (ПФ ІІ ст);- Хронічний (пиловий) бронхіт першої стадії. Емфізема легень. Помірний пневмофіброз. Легенева недостатність першого ступеня. Як встановлено в п. 13 Акту форми П-4 - на робочому місці Позивача були присутні наступні шкідливі мови праці: Згідно з інформаційною довідкою про умови праці працівника від 11.11.2024 №ПС/3.1/19943-24, підготовленої Південно-Східним міжрегіональним управлінням Державної служби з питань праці, та відповідно до Державних санітарних норм та правил «Гігієнічна класифікація праці за показниками шкідливості та небезпечності факторів виробничого середовища, важкості та напруженості трудового процесу», затверджених наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.04.2014 №248, умови праці підземного електрослюсаря чергового та з ремонту устаткування ПРАТ «СУХА БАЛКА» відносяться: за вмістом аерозолів переважно фіброгенної дії в повітрі робочої зони — до 3 класу 1 ступеня «Шкідливі»; за показниками важкості праці — до 3 класу 2 ступеня «Шкідливі»; Загальна оцінка — до 3 класу 2 ступеня «Шкідливі». У відповідності до п. 17 Акту форми П-4 - професійне захворювання виникло у Позивача за таких обставин: Працюючи на шахті «Ювілейна» підземним електрослюсарем (слюсарем) черговим та з ремонту устаткування з 29.09.2008 по 03.09.2024 ОСОБА_2 виконував весь комплекс роботи з ревізії та ремонту електричного обладнання та механізмів. В підземних умовах шахти не завжди була можливість використовувати транспортувальні засоби та засоби малої механізації для переміщення вантажів з причин технологічного обмеження робочого простору, перешкоджаючого їх застосуванню і як внаслідок перенавантаженням фізичним. Внаслідок недосконалості технології підземного видобутку руди, мавших місце порушень систем вентиляції, пилоподавлення та режимів експлуатації гірничошахтного устаткування підпадав під вплив підвищених концентрацій аерозолю переважно фіброгенної дії у повітрі робочої зони. Згідно до п. 18 Акту форми П-4 - причинами виникнення професійного захворювання у позивача стали: Важкість праці: робоча поза – незручна 45% тривалості зміни при допустимій до 25%, вимушена 30% тривалості зміни при допустимій 10%, нахили тулуба – 153 при 51-100 кількості разів на зміну згідно з Державними санітарними нормами та правилами «Гігієнічна класифікація праці за показниками шкідливості та безпечності факторів виробничого середовища, важкості та напруженості трудового процесу», затвердженими наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.04.2014 №248. Пил переважно фіброгенної дії: концентрація пилу переважно фіброгенної дії з вмістом вільного деоксиду кремнію від 10 до 70% в повітрі робочої зони перевищувала гранично- допустимі в 1,65-1,75 рази згідно з вимогами «Державних медико-санітарних нормативів допустимого вмісту хімічних речовин у повітрі робочої зони», затверджених наказом Міністерства охорони здоров`я України від 09.07.2024 № 1192 і складала 3,3 – 3,5мг/м3 при ГДК 2,0мг/м3. Позивач первинно пройшов огляд експертною командою з оцінювання повсякденного функціонування особи де йому було встановлено III групу інвалідності безстроково, встановлено 65 % втрати працездатності по професійному захворюванню (у тому числі 55 % — радикулопатія, 10 % — хронічний (пиловий) бронхіт); акт П-4 від 24.12.2025р.) безстроково. Протипоказані тривала хода, переохолодження, робота в шкідливих умовах праці, що підтверджується копією витягу з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи №125/26/421/В від 19.03.2025, що додається. Крім того у зв`язку з отриманням ушкодження здоров`я з вини Відповідача Позивачу постійно доводиться перебувати на стаціонарному лікуванні, що підтверджується зокрема виписними епікризами що додаються. Таким чином, Позивач втратив своє здоров`я та працездатність і набув професійні захворювання внаслідок роботи тривалий час у шкідливих умовах підземним електрослюсарем (слюсарем) черговим та з ремонту устаткування в т.ч. на ПРАТ «СУХА БАЛКА».
ІІ. Підстави для відповідальності та правове обґрунтування розміру моральної шкоди . 2.1. Предметом позову у цій справі є правовідносини, пов`язані з відшкодуванням позивачу моральної шкоди, заподіяної внаслідок трудового каліцтва Позивача. Відповідно до ст. 3 Конституції України - людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Статтею 16 Конвенції Міжнародної організації праці від 22 червня 1981 року №155 встановлено, що від роботодавців повинно вимагатися настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, забезпечення безпечності робочих місць, механізмів, обладнання та процесів, які перебувають під їхнім контролем, і відсутності загрози здоров`ю з їхнього боку. Від роботодавців повинно вимагатися настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, забезпечення відсутності загрози здоров`ю з боку хімічних, фізичних та біологічних речовин й агентів, які перебувають під їхнім контролем, тоді, коли вжито відповідних захисних заходів. Від роботодавців повинно вимагатися надавати у випадках, коли це є необхідним, відповідні захисні одяг і засоби для недопущення настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, загрози виникнення нещасних випадків або шкідливих наслідків для здоров`я. Згідно ст. 4 Закону України «Про охорону праці» державна політика в галузі охорони праці базується, зокрема на принципах пріоритету життя і здоров`я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці; соціального захисту працівників, повного відшкодування шкоди особам, які потерпіли від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань. Відповідно до ст. 6 Закону України «Про охорону праці» - умови праці на робочому місці, безпека технологічних процесів, машин, механізмів, устаткування та інших засобів виробництва, стан засобів колективного та індивідуального захисту, що використовуються працівником, а також санітарно-побутові умови повинні відповідати вимогам законодавства. Статтею 13 Закону України «Про охорону праці» визначено - роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Згідно ст. 153 Кодексу законів про працю України – забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Враховуючи вищезазначене Відповідач мав створити Позивачу належні та безпечні умови праці, за яких факт настання професійних захворювань, нещасних випадків, чи іншого пошкодження здоров`я чи настання смерті були б неможливими. Статтею 176 Кодексу законів про працю України закріплено за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків. Відповідно до ст. 237-1 Кодексу законів про працю України - відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. Як вбачається з аналізу правових норм ч.2 ст. 153, ст. 173, ч. 1 ст. 237-1 Кодексу законів про працю України – до юридичного складу, який є підставою правовідносин по відшкодуванню моральної шкоди, входять моральні страждання працівника, або втрата нормальних життєвих зв`язків, або необхідність для працівника додаткових зусиль для організації свого життя. При цьому, вина власника не названа серед юридичних фактів, які входять до такого юридичного складу. За змістом ч.ч. 1-3 ст. 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у зокрема, фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Установлене Конституцією України та законами України право на відшкодування моральної шкоди є важливою гарантією захисту прав і свобод громадян та законних інтересів юридичних осіб, а також одним із засобі захисту порушених цивільних прав та інтересів, які передбачені ст. 16 Цивільного кодексу України. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 Цивільного кодексу України - моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Згідно ч. 2 ст. 1167 Цивільного кодексу України - моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо, зокрема, шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я. Відповідно до ст. 1 Гірничого Закону України до особливо небезпечних підземних умов відносяться умови в шахтах і рудниках, пов`язані з дією важкопрогнозованих проявів гірничо-геологічних і газодинамічних факторів, що створюють небезпеку для життя та здоров`я їх працівників (виділення та вибухи газу та пилу, раптові викиди, гірничі удари, обвалення, самозаймання гірничих порід, затоплення гірничих виробок тощо). Згідно зі ст. 38 Гірничого Закону України до обов`язків гірничого підприємства відноситься відшкодування шкоди, завданої гірничим підприємством фізичним, безпека гірничих робіт, охорону праці та довкілля, додержання встановлених нормативів у сфері проведення гірничих робіт, правил безпеки, правил технічної експлуатації та єдиних правил безпеки при підривних роботах. Аналогічна правова позиція була зазначена Конституційним Судом України в рішенні від 8 жовтня 2008 року по справі № 1-32/2008 та Верховним Судом у постанові від 4 липня 2018 року у справі №210/5023/15-ц 2.2. Право на відшкодування шкоди настає з дня встановлення потерпілому стійкої втрати професійної працездатності. Позивачу первинно рішенням експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи встановлено стійку втрату професійної працездатності 19.03.2026 року. Так, оскільки застраховані громадяни, які потерпіли на виробництві від нещасного випадку або професійного захворювання, мали право на відшкодування моральної шкоди за рахунок Фонду з моменту набрання чинності Законом України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», тобто з 01 квітня 2001 року та до 01 січня 2006 року. Таким чином, Позивач має право на відшкодування шкоди за рахунок роботодавця. Вищевикладене узгоджується з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду від 23 січня 2019 року у справі № 210/2104/16-ц та від 20 листопада 2019 року у справі №210/3177/17, та правовим висновком Великої Палати Верховного Суду від 23 січня 2019 року у справі № 210/2104/16-ц. Крім того статтею 16 Конвенції Міжнародної організації праці від 22 червня 1981 року №155 встановлено, що від роботодавців повинно вимагатися настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, забезпечення безпечності робочих місць, механізмів, обладнання та процесів, які перебувають під їхнім контролем, і відсутності загрози здоров`ю з їхнього боку. Від роботодавців повинно вимагатися настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, забезпечення відсутності загрози здоров`ю з боку хімічних, фізичних та біологічних речовин й агентів, які перебувають під їхнім контролем, тоді, коли вжито відповідних захисних заходів. Від роботодавців повинно вимагатися надавати у випадках, коли це є необхідним, відповідні захисні одяг і засоби для недопущення настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, загрози виникнення нещасних випадків або шкідливих наслідків для здоров`я. У зв`язку з отриманням хронічних професійних захворювань – порушено та порушуються нормальні життєві зв`язки Позивача, останній позбавлений можливості реалізовувати свої звички та бажання, він постійно відчуває задишку при незначному фізичному навантаженні, періодичний переважно сухий кашель, який посилюється вранці, важкість у грудях, періодичний головний біль, постійний виражений біль у попереково - крижовому відділах хребта, біль та обмеження рухів, біль та оніміння правої ноги по задньо- боковій поверхні стегна до рівня колінного суглоба, труднощі при ходьбі, загальну слабкість. Наявність даних негативних явищ в житті Позивача свідчить про постійне перенесення Позивачем больових відчуттів та про необхідність проходження лікування, а також вказує на відсутність у Позивача можливості в достатній мірі реалізовувати свої звички та бажання, що в свою чергу, призводить до зниження якості життя Позивача та зменшення благ, які Позивач мав до моменту професійного захворювання та втрати професійної працездатності. Тривалий процес лікування позбавляв Позивача можливості вести повноцінний спосіб життя. З моменту отримання хронічних професійних захворювань, Позивач постійно відчуває фізичні страждання та біль, обґрунтовані важкістю самопочуття та особливостями лікування. Позивач, внаслідок отриманого хронічного професійного захворювання, що супроводжується значною втратою працездатності, систематичною необхідністю отримання медичної допомоги, постійно відчуває психологічний дискомфорт, порушення душевної рівноваги, вираженої у почуттях розпачу, тривоги, дратівливості, у почуттях страху, поганому сні на фоні сильних больових відчуттів. Все це постійно і негативно позначилося та позначається сьогодні на душевному та фізичному станах Позивача, який в тому числі не має можливості приділяти належну увагу своїй родині. Крім того соціальний аспект поняття непрацездатності свідчить про нездатність, в даному випадку, Позивача, матеріально забезпечити себе та членів своєї сім`ї на рівні, визначеному достатнім для проживання людини в Державі, що також завдає моральних страждань Позивачу. Перелічені вище негативні явища не можуть не викликати переживання, страждання, стрес. Отже факт моральних страждань є очевидним і не потребує доказування іншими засобами доказування. 2.3. Позивач вважає, що за таких обставин зі сторони Відповідача, Позивачу має бути відшкодована моральна шкода, яка завдана ушкодженням здоров`я, внаслідок неналежного виконання Відповідачами вимог законодавства щодо створення та підтримання безпечних умов праці, що спричинило виникнення у позивача хронічних професійних захворювань. Пунктом 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що у випадках, коли межі відшкодування моральної шкоди визначається у кратному співвідношенні з мінімальним розміром заробітної плати чи неоподаткованим мінімумом доходів громадян, суд при вирішенні цього питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати чи неподаткового мінімуму доходів громадян, що діють на час розгляду справи. Таким чином, Позивач, при визначенні розміру моральної шкоди виходить з розміру мінімальної заробітної плати встановленої на 01 січня 2026 року та оцінює моральну шкоду в 65 місячних розмірів мінімальної заробітної плати: 65*8645,00 грн. (місячний розмір мінімальної заробітної плати станом на 01 січня 2026 року встановлений ст. 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2026 рік») = 561926,00 (п`ятсот шістдесят одна тисяча дев`ятсот двадцять одна) гривень, 00 коп., що не буде еквівалентним завданим моральним стражданням і достатнім для їх відшкодування, однак буде відповідати принципу розумності, виваженості та справедливості. Згідно ст. 46 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, рішення Європейського суду є обов`язковим для всіх держав-учасниць Конвенції. України офіційно визнала юрисдикцію Європейського суду з питань тлумачення і застосування Конвенції та протоколів до неї. Отже суду необхідно враховувати в своїй діяльності прецедентну практику Європейського суду з прав людини. Відповідно до ч. 1ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», Суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. Частиною 4 ст. 10 Цивільного процесуального кодексу України встановлено - суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Практикою Європейського суду з прав людини визначена презумпція моральної шкоди. Тобто вразі порушення майнових, або цивільний прав «середня», «нормально» реагуюча на протиправну щодо неї поведінку людина повинна відчути страждання (моральну шкоду). Так рішенням від 27.07.2004р. по справі «Ромашов проти України» Європейський суд з прав людини присудив заявнику у відшкодування моральної шкоди 3000 євро, хоча заявник не представив жодного документа на підтвердження своїх вимог про відшкодуванням моральної шкоди. У процесі розгляду заяви Суд звернув увагу на те, що згідно з правилом 60 Регламенту Суду будь-яка вимога щодо справедливої сатисфакції має містити перелік претензій і може бути представленою письмово разом з відповідними підтверджуючими документами, або свідченнями, «без наявності яких (Суд) може відхилити вимогу повністю, або частково». Проте суд врахував той факт, що в результаті виявлених порушень заявник зазнав моральної шкоди, яка не може бути відшкодована шляхом лише констатації судом факту порушення. Право на відшкодування з урахуванням практики Європейського суду з прав людини повинно носити ефективний характер, і має на меті не тільки покриття шкоди завданої потерпілій стороні, а також є засобом попередження з боку відповідача вчинення порушень прав, отже має бути відчутним не тільки для позивача, але й для відповідача, що спонукало б відповідача вживати заходів щодо зміни практики нехтування положеннями законодавства. Наголошуємо увагу суду на тому, що у цивільному праві України застосовується система генерального делікту, відповідно до якої всяке заподіяння шкоди передбачається протиправним і тягне за собою обов`язок причинителя відшкодовувати цю шкоду, якщо тільки він не доведе свою правомочність на його заподіяння. В даній справі Позивачу спричинена моральна шкода, яка не може бути компенсована тільки констатацією факту професійного захворювання внаслідок неналежного виконання Відповідачем вимог законодавства стосовно створення та підтримання безпечних умов праці. Крім того, обов`язок доказування відсутності моральної шкоди в даній справі покладений на відповідачів. Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав на основоположних свобод , кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Відповідно до сталої судової практики з розгляду подібних правовідносин наприклад при стягненні моральної шкоди при 65 % втрати професійної працездатності, ІІІ групи інвалідності: 1. Постановою Дніпровського апеляційного суду від 03.03.2026 року у справі № 215/8978/25 змінено рішення першої інстанції та збільшено розмір відшкодування моральної шкоди до 520000,00грн. https://reyestr.court.gov.ua/Review/134568399 2. Постановою Дніпровського апеляційного суду від 17.02.2026 у справі 215/8296/25 змінено рішення першої інстанції та збільшено розмір відшкодування моральної шкоди до 520 000, 00 грн. https://reyestr.court.gov.ua/Review/134185984 3. Постановою Дніпровського апеляційного суду від 17.02.2026 у справі 210/6199/25 змінено рішення першої інстанції та збільшено розмір відшкодування моральної шкоди до 520 000, 00 грн. https://reyestr.court.gov.ua/Review/134185717 4. Постановою Дніпровського апеляційного суду від 17.02.2026 у справі 210/7451/25 змінено рішення першої інстанції та збільшено розмір відшкодування моральної шкоди до 520 000, 00 грн. https://reyestr.court.gov.ua/Review/134185718 І
На підставі вищезазначеного та керуючись ст.3, 21, ст.43, ст.46 Конституції України, ст.153, ст.173, ст.237-1 КЗпП України, ст.23,268, 1167, 1168 ЦК України, ст.ст 4,12,23,175,184,187, 274-276 ЦПК України, ст.ст.6,13 ЗУ «Про охорону праці», ст.ст. 6, 46 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ч.1 ст.17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ст.5 ЗУ «Про судовий збір»,просив відкрити провадження за даною позовною заявою та розглянути дану справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. 2. Стягнути з ПРИВАТНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «СУХА БАЛКА», код ЄДРПОУ 00191329, на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) в рахунок відшкодування моральної шкоди 561 926,00 (п`ятсот шістдесят одна тисяча дев`ятсот двадцять одна) гривень, 00коп, без урахування податків та інших обов`язкових платежів. 3. Судові витрати покласти на Відповідача. 
Ухвалою суду від 04.04.2026 року відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження та справу призначено до розгляду на 04.05.2026 року
Представник позивача підтримала заявлені вимоги ,просила їх задовольнити по підставах викладених у позові.
Представник відповідача заперечував щодо задоволення заявлених вимог ,просив відмовити у позові ,оскільки позивач був обізнаний про умови праці ,про те що вони шкідливі для здоров`я і небезпечні для життя. Вважає ,що з вини відповідача позивачу не заподіяно моральної шкоди.
Заслухав пояснення сторін та дослідив матеріали справи суд встановив наступні обставини та відповідні правовідносини.
Позивач перебував у трудових відносинах з відповідачем з 29.09.2008року по 03.09.2024року. 
Позивач працював тривалий час на ПРАТ «СУХА БАЛКА» у шкідливих умовах праці, а саме 15 років 11місяців електрослюсарем черговим та з ремонту устаткування з повним робочим днем в підземних умовах. Вказане підтверджується копією трудової книжки, актом розслідування причин хронічного професійного захворювання (затверджено 25.12.2025) форми П-4 (далі Акт форми від 24.12.2025р. П-4), 
У зв`язку з шкідливими умовами праці Позивач з вини Відповідача отримав наступні хронічні професійні захворювання за діагнозами:- Радикулопатія попереково-крижова L4, L5, S1 праворуч, з помірно вираженим статико- динамічним порушення хребта на фоні остеохондрозу, спондилоартрозу, спондильозу попереково – крижового відділу хребта, випадіння дисків на рівні L1- L2, L4- L5, L4, L5- S1, грижа диску L3- L4, стіким больовим, м`язово – тонічнимм синдромами, легким парезом згиначів правої стопи, синдром нейрогенної кульгавості, нейродистрофією у вигляді деформуючого артрозу у поєднанні з періартрозом колінних суглобів R1 (ПФ ІІ ст);- Хронічний (пиловий) бронхіт першої стадії. Емфізема легень. Помірний пневмофіброз. Легенева недостатність першого ступеня.
Як встановлено в п. 13 Акту форми П-4 - на робочому місці Позивача були присутні наступні шкідливі мови праці: Згідно з інформаційною довідкою про умови праці працівника від 11.11.2024 №ПС/3.1/19943-24, підготовленої Південно-Східним міжрегіональним управлінням Державної служби з питань праці, та відповідно до Державних санітарних норм та правил «Гігієнічна класифікація праці за показниками шкідливості та небезпечності факторів виробничого середовища, важкості та напруженості трудового процесу», затверджених наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.04.2014 №248, умови праці підземного електрослюсаря чергового та з ремонту устаткування ПРАТ «СУХА БАЛКА» відносяться: за вмістом аерозолів переважно фіброгенної дії в повітрі робочої зони — до 3 класу 1 ступеня «Шкідливі»; за показниками важкості праці — до 3 класу 2 ступеня «Шкідливі»; Загальна оцінка — до 3 класу 2 ступеня «Шкідливі». 
У відповідності до п. 17 Акту форми П-4 - професійне захворювання виникло у Позивача за таких обставин: Працюючи на шахті «Ювілейна» підземним електрослюсарем (слюсарем) черговим та з ремонту устаткування з 29.09.2008 по 03.09.2024 ОСОБА_2 виконував весь комплекс роботи з ревізії та ремонту електричного обладнання та механізмів. В підземних умовах шахти не завжди була можливість використовувати транспортувальні засоби та засоби малої механізації для переміщення вантажів з причин технологічного обмеження робочого простору, перешкоджаючого їх застосуванню, внаслідок перенавантаженням фізичним. Внаслідок недосконалості технології підземного видобутку руди, мавших місце порушень систем вентиляції, пилоподавлення та режимів експлуатації гірничошахтного устаткування підпадав під вплив підвищених концентрацій аерозолю переважно фіброгенної дії у повітрі робочої зони. 
Згідно до п. 18 Акту форми П-4 - причинами виникнення професійного захворювання у позивача стали: Важкість праці: робоча поза – незручна 45% тривалості зміни при допустимій до 25%, вимушена 30% тривалості зміни при допустимій 10%, нахили тулуба – 153 при 51-100 кількості разів на зміну згідно з Державними санітарними нормами та правилами «Гігієнічна класифікація праці за показниками шкідливості та безпечності факторів виробничого середовища, важкості та напруженості трудового процесу», затвердженими наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.04.2014 №248. Пил переважно фіброгенної дії: концентрація пилу переважно фіброгенної дії з вмістом вільного деоксиду кремнію від 10 до 70% в повітрі робочої зони перевищувала гранично- допустимі в 1,65-1,75 рази згідно з вимогами «Державних медико-санітарних нормативів допустимого вмісту хімічних речовин у повітрі робочої зони», затверджених наказом Міністерства охорони здоров`я України від 09.07.2024 № 1192 і складала 3,3 – 3,5мг/м3 при ГДК 2,0мг/м3. 
Позивач первинно пройшов огляд експертною командою з оцінювання повсякденного функціонування особи де йому було встановлено III групу інвалідності безстроково, встановлено 65 % втрати працездатності по професійному захворюванню (у тому числі 55 % — радикулопатія, 10 % — хронічний (пиловий) бронхіт); акт П-4 від 24.12.2025р.) безстроково. Протипоказані тривала хода, переохолодження, робота в шкідливих умовах праці, що підтверджується копією витягу з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи №125/26/421/В від 19.03.2025.
Крім того у зв`язку з отриманням ушкодження здоров`я з вини Відповідача Позивачу постійно доводиться перебувати на стаціонарному лікуванні, що підтверджується зокрема виписними епікризами .
За таких обставин суд приходить до висновку ,що позивач втратив своє здоров`я та працездатність і набув професійні захворювання внаслідок роботи тривалий час у шкідливих умовах підземним електрослюсарем (слюсарем) черговим та з ремонту устаткування в т.ч. на ПРАТ «СУХА БАЛКА».
Предметом позову у цій справі є правовідносини, пов`язані з відшкодуванням позивачу моральної шкоди, заподіяної внаслідок трудового каліцтва Позивача. 
Відповідно до ст. 3 Конституції України - людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. 
Статтею 16 Конвенції Міжнародної організації праці від 22 червня 1981 року №155 встановлено, що від роботодавців повинно вимагатися настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, забезпечення безпечності робочих місць, механізмів, обладнання та процесів, які перебувають під їхнім контролем, і відсутності загрози здоров`ю з їхнього боку. Від роботодавців повинно вимагатися настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, забезпечення відсутності загрози здоров`ю з боку хімічних, фізичних та біологічних речовин й агентів, які перебувають під їхнім контролем, тоді, коли вжито відповідних захисних заходів. Від роботодавців повинно вимагатися надавати у випадках, коли це є необхідним, відповідні захисні одяг і засоби для недопущення настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, загрози виникнення нещасних випадків або шкідливих наслідків для здоров`я. 
Згідно ст. 4 Закону України «Про охорону праці» державна політика в галузі охорони праці базується, зокрема на принципах пріоритету життя і здоров`я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці; соціального захисту працівників, повного відшкодування шкоди особам, які потерпіли від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань. 
Відповідно до ст. 6 Закону України «Про охорону праці» - умови праці на робочому місці, безпека технологічних процесів, машин, механізмів, устаткування та інших засобів виробництва, стан засобів колективного та індивідуального захисту, що використовуються працівником, а також санітарно-побутові умови повинні відповідати вимогам законодавства. 
Статтею 13 Закону України «Про охорону праці» визначено - роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. 
Згідно ст. 153 Кодексу законів про працю України – забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Враховуючи вищезазначене Відповідач мав створити Позивачу належні та безпечні умови праці, за яких факт настання професійних захворювань, нещасних випадків, чи іншого пошкодження здоров`я чи настання смерті були б неможливими. Статтею 176 Кодексу законів про працю України закріплено за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків. 
Відповідно до ст. 237-1 Кодексу законів про працю України - відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. 

Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. Як вбачається з аналізу правових норм ч.2 ст. 153, ст. 173, ч. 1 ст. 237-1 Кодексу законів про працю України – до юридичного складу, який є підставою правовідносин по відшкодуванню моральної шкоди, входять моральні страждання працівника, або втрата нормальних життєвих зв`язків, або необхідність для працівника додаткових зусиль для організації свого життя. При цьому, вина власника не названа серед юридичних фактів, які входять до такого юридичного складу. 
За змістом ч.ч. 1-3 ст. 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у зокрема, фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. 
Установлене Конституцією України та законами України право на відшкодування моральної шкоди є важливою гарантією захисту прав і свобод громадян та законних інтересів юридичних осіб, а також одним із засобі захисту порушених цивільних прав та інтересів, які передбачені ст. 16 Цивільного кодексу України. 
Відповідно до ч. 1 ст. 1167 Цивільного кодексу України - моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. 
Згідно ч. 2 ст. 1167 Цивільного кодексу України - моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо, зокрема, шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я. 
Відповідно до ст. 1 Гірничого Закону України до особливо небезпечних підземних умов відносяться умови в шахтах і рудниках, пов`язані з дією важкопрогнозованих проявів гірничо-геологічних і газодинамічних факторів, що створюють небезпеку для життя та здоров`я їх працівників (виділення та вибухи газу та пилу, раптові викиди, гірничі удари, обвалення, самозаймання гірничих порід, затоплення гірничих виробок тощо). Згідно зі ст. 38 Гірничого Закону України до обов`язків гірничого підприємства відноситься відшкодування шкоди, завданої гірничим підприємством фізичним, безпека гірничих робіт, охорону праці та довкілля, додержання встановлених нормативів у сфері проведення гірничих робіт, правил безпеки, правил технічної експлуатації та єдиних правил безпеки при підривних роботах. Аналогічна правова позиція була зазначена Конституційним Судом України в рішенні від 8 жовтня 2008 року по справі № 1-32/2008 та Верховним Судом у постанові від 4 липня 2018 року у справі №210/5023/15-ц 2.2. Право на відшкодування шкоди настає з дня встановлення потерпілому стійкої втрати професійної працездатності. 
Позивачу первинно рішенням експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи встановлено стійку втрату професійної працездатності 19.03.2026 року. 
Так, оскільки застраховані громадяни, які потерпіли на виробництві від нещасного випадку або професійного захворювання, мали право на відшкодування моральної шкоди за рахунок Фонду з моменту набрання чинності Законом України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», тобто з 01 квітня 2001 року та до 01 січня 2006 року. 
За таких обставин позивач має право на відшкодування шкоди за рахунок роботодавця. 
Вищевикладене узгоджується з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду від 23 січня 2019 року у справі № 210/2104/16-ц та від 20 листопада 2019 року у справі №210/3177/17, та правовим висновком Великої Палати Верховного Суду від 23 січня 2019 року у справі № 210/2104/16-ц. 
Суд не може не погодиться з поясненнями позивача ,що у зв`язку з отриманням хронічних професійних захворювань – порушено та порушуються нормальні життєві зв`язки Позивача, останній позбавлений можливості реалізовувати свої звички та бажання, він постійно відчуває задишку при незначному фізичному навантаженні, періодичний переважно сухий кашель, який посилюється вранці, важкість у грудях, періодичний головний біль, постійний виражений біль у попереково - крижовому відділах хребта, біль та обмеження рухів, біль та оніміння правої ноги по задньо- боковій поверхні стегна до рівня колінного суглоба, труднощі при ходьбі, загальну слабкість. Наявність даних негативних явищ в житті Позивача свідчить про постійне перенесення Позивачем больових відчуттів та про необхідність проходження лікування, а також вказує на відсутність у Позивача можливості в достатній мірі реалізовувати свої звички та бажання, що в свою чергу, призводить до зниження якості життя Позивача та зменшення благ, які Позивач мав до моменту професійного захворювання та втрати професійної працездатності. Тривалий процес лікування позбавляв Позивача можливості вести повноцінний спосіб життя ,змінюється його життєвий уклад . З моменту отримання хронічних професійних захворювань, Позивач постійно відчуває фізичні страждання та біль, обґрунтовані важкістю самопочуття та особливостями лікування. Позивач, внаслідок отриманого хронічного професійного захворювання, що супроводжується значною втратою працездатності, систематичною необхідністю отримання медичної допомоги, постійно відчуває психологічний дискомфорт, порушення душевної рівноваги, вираженої у почуттях розпачу, тривоги, дратівливості, у почуттях страху, поганому сні внаслідок випробування сильного фізичного болю. 
За таких обставин суд погоджується з визначеним позивачем розміром моральної шкоди виходячи з розміру мінімальної заробітної плати встановленої на 01 січня 2026 року та оцінює моральну шкоду в 65 місячних розмірів мінімальної заробітної плати: 65*8645,00 грн. (місячний розмір мінімальної заробітної плати станом на 01 січня 2026 року встановлений ст. 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2026 рік») = 561926,00 (п`ятсот шістдесят одна тисяча дев`ятсот двадцять одна) гривень, 00 коп., що не буде еквівалентним завданим моральним стражданням і достатнім для їх відшкодування, однак буде відповідати принципу розумності, виваженості та справедливості. 
За таких обставин суд приходить о висновку ,що заявлені вимоги слід задовольнити у повному обсязі оскільки вони знайшли своє підтвердження доказами у судовому засіданні та обґрунтовані вимогами діючого законодавства ,а пояснення представника відповідача про те ,що відсутня вина підприємства у заподіянні моральної шкоди позивачу суд вважає не обгрнутованими.
Керуючись ст.3, 21, ст.43, ст.46 Конституції України, ст.153, ст.173, ст.237-1 КЗпП України, ст.23,268, 1167, 1168 ЦК України, ст.ст 4,12,23,175,184,187, 274-276 ЦПК України, ст.ст.6,13 ЗУ «Про охорону праці», ст.ст. 6, 46 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ч.1 ст.17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»,стю263-265 ЦПК України,
У Х В А Л И В :
Позов ОСОБА_1 в інтересах позивача ОСОБА_2 до ПРИВАТНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВО «СУХА БАЛКА» Про стягнення моральної шкоди заподіяної втратою працездатності внаслідок професійного захворювання задовольнити у повному обсязі.
Стягнути з ПРИВАТНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «СУХА БАЛКА», код ЄДРПОУ 00191329, на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) в рахунок відшкодування моральної шкоди 561 926,00 (п`ятсот шістдесят одна тисяча дев`ятсот двадцять шість) гривень, 00коп, без урахування податків та інших обов`язкових платежів. 
Стягнути з ПРИВАТНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «СУХА БАЛКА», код ЄДРПОУ 00191329 за судовий збір на користь держави у розмірі5619,26 гривень.
У повному обсязі рішення складено та проголошено 08.05.2026 року.
Рішення може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя:   Л.  І.  Хомченко