Роздільнянський районний суд Одеської області
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 523/9546/25 
Номер провадження: 2/511/79/26
21 травня 2026 року Роздільнянський районний суд Одеської області у складі: 
головуючого судді – Бобровська І. В., 
секретаря судового засідання – Кіндракевич В.Ф.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Роздільна Одеської області цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» до ОСОБА_1 , третя особа: Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова група «ОБЕРІГ»,про відшкодування шкоди, -
ВСТАНОВИВ:
До Роздільнянського районного суду Одеської області надійшла позовна заява через підсистему ЄСІТС «Електронний суд», у якій позивач просив стягнути з відповідача:
-завданні внаслідок ДТП збитки у розмірі 26 446,36 гривень;
-судові витрати у розмірі 2 422,40 гривень.
Стислий виклад позиції позивача.
Між позивачем та ТОВ «ФОРВАРД-АВТО» (далі – страхувальник) було укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту № 9378Га4о (далі - Договір).
Предметом Договору були майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом Jaguar, р/н НОМЕР_1 .
Позивач взяв на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку сплатити на користь страхувальника страхове відшкодування.
18 квітня 2024 року відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу Jaguar, р/н НОМЕР_1 , та транспортного засобу HYUNDAI SONATA, р/н НОМЕР_2 , під керуванням відповідача.
За результатами ДТП було складено протокол відносно відповідача та відповідно до постанови Приморського районного суду міста Одеси у справі № 522/6693/24 від 20 травня 2024 року її було визнано винною у вчиненні ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності.
Позивач здійснив виплату страхового відшкодування за даним страховим випадком згідно страхового акту № ARX4110526 у розмірі 106 201,53 гривень потерпілій особі.
Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу HYUNDAI SONATA на час дорожньо-транспортної пригоди була застрахована в ТДВ «СГ «ОБЕРІГ» згідно договору № ЕР219581076.
ТДВ «СГ «ОБЕРІГ» було розраховано розмір відновлювального ремонту, з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу у розмірі 79 755,17 гривень. 
Відповідно до Угоди про здійснення страхового відшкодування від 28 серпня 2024 року між АТ «СК «АРКС» та ТДВ «СГ «ОБЕРІГ» було узгоджено виплату страхового відшкодування у розмірі 73 374,76 гривень, а відтак, з відповідача підлягає стягненню сума завданих збитків у розмірі 26 446,36 гривень (106 201,53 - 79 755,17). 
Стислий виклад заперечень відповідача.
Представник відповідача – адвокат Костриця Павло Павлович подав відзив, згідно з яким просив відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки відповідальність винної особи була застрахована у ТДВ «СГ «ОБЕРІГ» з лімітом 250 000 гривень, отже, саме страховик, а не фізична особа, є належним відповідачем у справі. 
Позивач фактично вже реалізував право суброгації, отримавши компенсацію від ТДВ «СГ «ОБЕРІГ».
Разом із цим, розрахунок шкоди є недоведеним, подані рахунки СТО містять ознаки завищення вартості, а експертний висновок не наданий.
Стислий виклад позиції третьої особи.
Представник ТДВ «СГ «ОБЕРІГ» у судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, заяв та клопотань по суті справи не надіслав.
Стислий виклад позиції позивача на відзив відповідача.
При розрахунку страхового відшкодування ТДВ «СГ «ОБЕРІГ» було застосовано коефіцієнт фізичного зносу, внаслідок чого було розраховано та виплачено страхове відшкодування з урахування статті 29 Закону №1961-IV.
Різницю між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, повинна сплачувати особа, з вини якої настав страховий випадок, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати).
Посилання на наявність договору «Євроцивілка» жодним доказом не підтверджено та до відзиву не долучено. 
Відповідач будує свою позиції, що сума страхового відшкодування є завищеною, але не надає жодних доказів для її спростування, а отже всі заперечення це проста незгода з позовною заявою.
Стислий виклад заперечень відповідача на відповідь на відзив.
Пред`явлення позовної заяви саме до ОСОБА_1 є неправомірним, усі вимоги повинні бути спрямовані саме до страхової компанії винної особи, тягар доказування лежить на позивачеві, а не відповідачу щодо розміру завданих збитків внаслідок ДТП.
Процесуальні дії у справі.
28 липня 2025 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 
04 березня 2026 року задоволено заяву представника відповідача – адвоката Костриця Павла Павловича про участь у судових засіданнях в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.
28 квітня 2026 року залучено до участі у якості третьої особи, яка не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова група «ОБЕРІГ».
Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.
22 січня 2024 року між позивачем та страхувальником було укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту, зокрема, транспортного засобу Jaguar, р/н НОМЕР_1 (пункт 5 Договору).
18 квітня 2024 року відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу Jaguar, р/н НОМЕР_1 , та транспортного засобу HYUNDAI SONATA, р/н НОМЕР_2 , під керуванням відповідача.
20 травня 2024 року Приморським районним судом міста Одеси було встановлено, що водій ОСОБА_1 керувала транспортним засобом «Hyundai Sonata», н/з НОМЕР_3 , в м. Одесі, по вул. Сонячна, № 1-Б, не дотрималась безпечного бокового інтервалу, в результаті чого здійснила наїзд на припаркований транспортний засіб «Jaguar I-Pace», н/з НОМЕР_4 . 
В результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження.
Суд визнав ОСОБА_1 винною у вчиненні ДТП. 
Постанова суду набрала законної сили – 31 травня 2024 року. 
Вартість відновлювальних робіт автомобіля «Jaguar I-Pace», н/з НОМЕР_4 , складає 106 201,53 гривень, які були сплачені позивачем відповідно до платіжного доручення дорученням № 1054830 від 02 травня 2024 року.
Цивільно-правова відповідальність відповідача на час ДТП була застрахована в ТДВ «СГ «ОБЕРІГ».
Разом із цим, ТДВ «СГ «ОБЕРІГ» було розраховано розмір відновлювального ремонту, з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу у розмірі 79 755,17 гривень. 
Відповідно до Угоди про здійснення страхового відшкодування від 28 серпня 2024 року між АТ «СК «АРКС» та ТДВ «СГ «ОБЕРІГ» було узгоджено виплату страхового відшкодування у розмірі 73 374,76 гривень, які були сплачені відповідно до платіжної інструкції № 31362 від 13 вересня 2024 року.
Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, та норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.
Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення сторонами перед судом переконливості поданих доказів є конституційною гарантією (стаття 129 Конституції України).
Згідно з частиною 1 статті 15, частиною 1 статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Відповідно до частини 1 статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. 
Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 22 ЦК України реальні збитки - це втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.
Згідно з статтею 1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.
Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Частиною 1 статті 1194 ЦК України визначено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Пунктом 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Відповідно до статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.
Разом із цим, щодо аргументів сторони відповідача, що належним відповідачем у справі є ТДВ «СГ «Оберіг», оскільки розмір завданої шкоди не перевищує ліміту відповідальності страховика, суд зазначає, що у пункті 14 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» судам роз`яснено, що при визначенні розміру та способу відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, судам слід враховувати положення статті 1192 ЦК України. Наприклад, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ такого ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), було використано нові вузли, деталі, комплектуючі частини, у тому числі іншої модифікації, що випускаються в обмін знятих із виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не має права вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого вартості такого майна (у разі відшкодування збитків).
В абзаці 3 пункту 16 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» судам роз`яснено, що при відшкодуванні страховиком шкоди, завданої особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, така особа сплачує потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Вищевказані правові висновки також було викладено Верховним Судом у постанові від 23 жовтня 2019 року у справі №337/1673/16-ц та постанові від 20 червня 2019 року у справі № 362/5422/15.
Отже, системний аналіз статей 22, 988, 1166, 1192, 1194 ЦК України та статей 22, 28, 29, 36 Закону дає можливість дійти висновків, що власник пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортного засобу має право на відшкодування у повному обсязі завданої йому майнової шкоди. При цьому, якщо цивільна відповідальність заподіювача шкоди була застрахована, але розміру страхового відшкодування не вистачає для повного відшкодування завданої майнової шкоди, у тому числі й у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком, то в такому разі обов`язок відшкодувати ту частину витрат, які необхідні для проведення ремонту автомобіля, які не увійшли до страхової виплати, покладається на особу, яка завдала шкоду, у загальному порядку.
Як зазначив Верховний Суд у постанові від 14 квітня 2022 року у справі №205/7747/18, принцип повного відшкодування шкоди, закріплений у статті 1166 ЦК України, реалізується у відносинах страхування через застосування положень статті 1194 цього Кодексу. Вказана норма передбачає, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди за загальним правилом зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Отже, частка відповідальності особи, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, становить різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Також, як зазначила Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 14 грудня 2021 року у справі № 147/66/17, відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із Законом № 1961-IV у страховика (страховика) не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону № 1961 IV).
У відповідності до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Як передбачено вимогами статей 77, 80 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18 березня 2020 року у справі №129/1033/13-ц вказала на те, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс.
Таким чином, суд дійшов висновку, що доводи відповідача є необґрунтованими, оскільки порушене право потерпілого в ДТП має бути відшкодоване в повному обсязі, оскільки страхова компанія відповідача виплатила страхове відшкодування у розмірі недостатньому для покриття ремонту, таке відшкодування у порядку регресу покладається на винуватця ДТП, тобто на відповідача.
На підставі викладеного, надавши оцінку аргументам сторін та фактичним обставинам справи, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.
Розподіл судових витрат.
Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Керуючись статтями 81, 141, 178, 200, 259, 263-265, 354 ЦПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
Позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» до ОСОБА_1 , третя особа: Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова група «ОБЕРІГ»,про відшкодування шкоди – задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС», адреса: 04070, місто Київ, вулиця Іллінська, 8, ЄДРПОУ 20474912, завдану шкоду внаслідок ДТП у розмірі 26 446,36 гривень.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС», адреса: 04070, місто Київ, вулиця Іллінська, 8, ЄДРПОУ 20474912, витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 422,40 гривень.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі протягом тридцяти днів апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня його вручення.
Учасники справи:
Позивач: Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АРКС», адреса: 04070, місто Київ, вулиця Іллінська, 8, ЄДРПОУ 20474912.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 .
Третя особа: Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова група «ОБЕРІГ», ЄДРПОУ 39433769, адреса: 03040, місто Київ, вулиця Васильківська, будинок 14.
Повний текст рішення виготовлено – 09 червня 2026 року. 
Суддя: І. В. Бобровська