ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ	

25 травня 2026 року	Справа №160/7632/26 	

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сластьон А.О. розглянув у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Головне управління Національної поліції в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

Суть спору: 30 березня 2026 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Головне управління Національної поліції в Дніпропетровській області, в якій позивач просить суд:
-визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо внесення до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів («Оберіг») відомостей про нібито вчинення ОСОБА_1 порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію (неприбуття за мобілізаційним розпорядженням), а саме: електронне звернення № 4020903 (ЄРВЗ «Оберіг») від 01.12.2025 року та відображення у військово-обліковому документі в електронній формі (мобільний застосунок «Резерв+») у графах «Розшукує ТЦК та СП: порушення військового обліку» та «Причина розшуку: не прибув за мобілізаційним розпорядженням»;
-зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 вилучити (видалити) з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів («Оберіг») відомості про нібито вчинене ОСОБА_1 порушення правил військового обліку, у тому числі електронне звернення до органів Національної поліції № 4020903 від 01.12.2025 року, оновити персональні та службові дані Позивача у Реєстрі таким чином, щоб у мобільному застосунку «Резерв+» були відсутні будь-які позначки про порушення військового обліку, розшук ТЦК та СП або неприбуття за мобілізаційним розпорядженням;
-зобов`язати Головне управління Національної поліції в Дніпропетровській області (третя особа) вилучити (анулювати) електронне звернення № 4020903 (ЄРВЗ «Оберіг») від 01.12.2025 року ІНФОРМАЦІЯ_3 щодо ОСОБА_1 .
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що він перебуває на обліку у ІНФОРМАЦІЯ_4 . З електронного кабінету призовника, що зареєстрований позивачем у мобільному застосунку призовників “Резерв+”, йому стало відомо про наявність запису про те, що ним порушено правила військового обліку. У зв`язку з цим, позивачем через свого представника був надісланий адвокатський запит до відповідача щодо надання інформації про підстави внесення такої інформації до реєстру. У відповідь на вказаний запит відповідач надіслав лист від 03.01.2026 №4/661/1964, в якому повідомив про те, що позивач не з`явився до ТЦК та СП за мобілізаційним розпорядженням без поважних причин, що підпадає під ознаки адміністративного правопорушення, визначеного ст. 210-1 КУпАП. Позивач вважає протиправною відмову відповідача у виключенні відомостей з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів щодо нього як особи, яка вчинила порушення правил військового обліку. 
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 31 березня 2026 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.
07.04.2026 до суду надійшов відзив ІНФОРМАЦІЯ_1 із запереченнями проти заявлених позовних вимог. Відповідач наголошує, що Позивач є громадянином України чоловічої статі відповідного віку, обмежень за станом здоров`я немає (за рішенням ВЛК від 01.12.2025 р. - придатний до військової служби). Перебуває на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_4 , картотека оперативного резерву (військово-обліковий документ серія НОМЕР_1 ). Правом на відстрочку не користується. Відповідно має виконувати військовий (конституційний) обов`язок. 01.12.2025 року позивачу було видано мобілізаційне розпорядження про негайне з`явлення на збірний пункт ІНФОРМАЦІЯ_3 , для відправки в команді до військової частини НОМЕР_2 . Отже, у зв`язку із порушення позивачем вимог законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію і неприбуттям за мобілізаційним розпорядженням до ІНФОРМАЦІЯ_3 , до органу Національної поліції автоматично сформовано електронне звернення на доставку військовозобов`язаного ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 для складання протоколу про адміністративне правопорушення. З цих підстав просить відмовити у задоволенні позовних вимог.
13.04.2026 до суду надійшли пояснення третьої особи Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області із запереченнями проти заявлених позовних вимог. ГУНП зазначає, що отримавши звернення від ІНФОРМАЦІЯ_3 , надіслане у вигляді набору даних шляхом електронної автоматизованої взаємодії між Єдиним державним реєстром призовників, військовозобов`язаних та резервістів і єдиною інформаційною системою МВС, щодо доставлення особи для складання адміністративного протоколу, діяло в межах наданих повноважень та у спосіб, визначений чинним законодавством про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, а також правилами військового обліку. Також, майором поліції Тетяною Кучуб, здійснено перевірку за даними системи «Інформацій портал Національної поліції» та встановлено, що станом на 01.04.2026 стосовно ОСОБА_1 , (РНОКПП НОМЕР_3 ), ІНФОРМАЦІЯ_5 , наявні наступні відомості, а саме :
- за зверненням ІНФОРМАЦІЯ_1 від 28.11.2023 вих. №1/1218, щодо порушення законодавства про мобілізацію, Нікопольським РУП ГУНП в Дніпропетровській області зареєстровано ЄО №28198 від 01.12.2023, 23.05.2024 останнього знято з обліку, підстави зняття – за зверненням ТЦК та СП; 
- за зверненням ІНФОРМАЦІЯ_1 від 26.11.2024 №Е180258, щодо порушення законодавства про мобілізацію, Нікопольським РУП ГУНП в Дніпропетровській області зареєстровано ЄО №35542 від 27.11.2024, 06.12.2025 останнього знято з обліку за зверненням вищезазначеного ТЦК та СП, підстави зняття – відсутність таких підстав, особа самостійно з`явилася;
- за зверненням ІНФОРМАЦІЯ_1 від 01.12.2025 №Е4020903, щодо порушення законодавства про мобілізацію, Нікопольським РУП ГУНП в Дніпропетровській області зареєстровано ЄО № 48581 від 02.12.2025. 
Відповідно до частини 5 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
Учасники справи з клопотанням про розгляд справи у судовому засіданні до суду не звертались.
З урахуванням викладеного, розгляд справи судом здійснено у порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами та доказами.
Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 є військовозобов`язаною особою та, відповідно до відомостей електронного військового квитка в застосунку “Резерв+”, перебуває на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Військово-обліковий документ позивача є дійсним до 23.12.2026. Також, у відомостях вказано, що позивачем уточнено облікові дані, у військово-обліковому документі наявні відомості про місце проживання, електронну адресу позивача та його мобільний телефон.
Дата уточнення даних - 02.12.2025, дата проходження ВЛК - 01.12.2025, постановою ВЛК визнаний придатним, адреса проживання : АДРЕСА_1 .
Також зазначено, що позивачем порушено правила військового обліку, у зв`язку із чим надіслано 01.12.2025 звернення до Нацполіції по причині неприбуття за мобілізаційним розпорядженням до ТЦК та СП.
У зв`язку із появою в особистому кабінеті позивача в застосунку “Резерв+” позначки про порушення правил військового обліку, 25 грудня 2025 року позивач через свого представника звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_1 із вимогою про надання інформації порушення ним правил військового обліку та оголошення 01.12.2025 розшуку.
Листом від 03.01.2026 №4/661/1964 відповідач повідомив позивачу, що до реєстру внесено дані про факт порушення позивачем правил військового обліку, що полягало у неявці за мобілізаційним розпорядженням без поважних причин. Такі дії підпадають під ознаки адміністративного правопорушення, а саме порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, що свідчить про відсутність підстав для виключення відомостей з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів як таких, що внесені у зв`язку з порушенням позивачем правил військового обліку.
Станом на день подання позову в застосунку “Резерв+” міститься позначка про порушення правил військового обліку ОСОБА_1 .
Надаючи правову оцінку діям відповідача, суд виходить із такого.
Частиною 2 статті 19 Конституції Україні передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини 1 статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, строк дії режиму воєнного стану неодноразово продовжувався та діє на час розгляду справи.
Статтею 1 Закону України від 06.12.1991 №1932-XII "Про оборону України" передбачено, що воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.
Правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності, повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів визначає Закон України від 21.10.1993 №3543-XII "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" (далі - Закон №3543-XII).
Відповідно до статті 1 Закону №3543-ХІІ мобілізація це комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.
Відповідно до ч. 3 ст. 22 Закону №3543-XII під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися, зокрема, військовозобов`язані та резервісти, які приписані до військових частин для проходження військової служби у воєнний час або до інших підрозділів чи формувань для виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, на збірні пункти територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними повістках або мобілізаційних розпорядженнях.
У разі отримання повістки про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки громадянин зобов`язаний з`явитися у зазначені у ній місце та строк.
Поважними причинами неприбуття громадянина у строк, визначений у повістці, які підтверджені документами відповідних уповноважених державних органів, установ та організацій (державної та комунальної форм власності), визнаються: перешкода стихійного характеру, хвороба громадянина, воєнні дії на відповідній території та їх наслідки або інші обставини, які позбавили його можливості особисто прибути у визначені пункт і строк; смерть його близького родича (батьків, дружини (чоловіка), дитини, рідних брата, сестри, діда, баби) або близького родича його дружини (чоловіка).
У разі неприбуття громадянин зобов`язаний у найкоротший строк, але не пізніше трьох діб від визначених у повістці дати і часу прибуття до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, повідомити про причини неявки шляхом безпосереднього звернення до зазначеного у повістці територіального центру комплектування та соціальної підтримки або в будь-який інший спосіб з подальшим його прибуттям у строк, що не перевищує сім календарних днів.
Постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 №560 затверджено Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період (далі - Порядок №560).
Згідно з пунктом 21 Порядку №560 за викликом районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (Центрального управління або регіонального органу СБУ, відповідного підрозділу розвідувальних органів) резервісти та військовозобов`язані зобов`язані з`являтися у строк та місце, зазначені в повістці, для взяття на військовий облік, уточнення своїх персональних даних, даних військово-облікового документа з військово-обліковими даними Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних, резервістів (територіального центру комплектування та соціальної підтримки), проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби.
Пунктом 28 Порядку №560 передбачено, що виклик громадян до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки чи їх відділів, відповідних підрозділів розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ під час мобілізації здійснюється шляхом вручення (надсилання) повістки (додаток 1).
Відповідно до пункту 34 Порядку №560 повістка про виклик резервіста або військовозобов`язаного до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ може бути надіслана зазначеними органами військового управління (органами) засобами поштового зв`язку рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладення та повідомленням про вручення з повідомленням про вручення на адресу його місця проживання після завершення 60 днів, відведених законодавством на уточнення своїх облікових даних, у тому числі адреси місця проживання.
У разі коли резервіст або військовозобов`язаний уточнив свої облікові дані після завершення 60 днів, відведених законодавством на уточнення своїх облікових даних, повістка може надсилатися на адресу місця проживання, зазначену резервістом або військовозобов`язаним під час уточнення облікових даних.
У разі неуточнення протягом 60 днів резервістом або військовозобов`язаним своєї адреси місця проживання повістка може надсилатися на його адресу зареєстрованого/задекларованого місця проживання.
За правилами пункту 41 Порядку №560 належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ є:
1) у разі вручення повістки - особистий підпис про отримання повістки, відеозапис вручення повістки або ознайомлення з її змістом, у тому числі відеозапис доведення акта відмови від отримання повістки (додаток 2), а також відеозапис відмови резервіста або військовозобов`язаного у спілкуванні з особою, уповноваженою вручати повістки;
2) у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку:
день отримання такого поштового відправлення особою, що підтверджується інформацією та/або документами від поштового оператора;
день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання особи, повідомленою цією особою територіальному центру комплектування та соціальної підтримки під час уточнення своїх облікових даних;
день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання в установленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила територіальному центру комплектування та соціальної підтримки іншої адреси місця проживання.
Відповідно до частини першої статті 1 Закону України від 16.03.2017 №1951-VIII Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі - Закон №1951-VIII) єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі - Реєстр) це інформаційно-комунікаційна система, призначена для збирання, зберігання, обробки та використання даних про призовників, військовозобов`язаних та резервістів, створена для забезпечення військового обліку громадян України.
Основними завданнями Реєстру є: 1) ідентифікація призовників, військовозобов`язаних, резервістів та забезпечення ведення військового обліку громадян України; 2) інформаційне забезпечення комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань особовим складом у мирний час та в особливий період; 3) інформаційне забезпечення громадян України, у тому числі осіб, звільнених з військової служби, які мають право на пенсію, та членів сімей загиблих військовослужбовців відомостями щодо виконання ними військового обов`язку (частина перша статті 2 Закону №1951-VIII).
За приписами частин восьмої, дев`ятої статті 5 Закону №1951-VIII органами ведення Реєстру є районні (об`єднані районні), міські (районні у місті, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, Центральне управління Служби безпеки України та регіональні органи Служби безпеки України, відповідні підрозділи розвідувальних органів України. Органи ведення Реєстру забезпечують ведення Реєстру та актуалізацію його бази даних.
Отже, із аналізу наведених приписів чинного законодавства слідує, що ІНФОРМАЦІЯ_2 є органом ведення Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів та повинен забезпечувати актуалізацію бази даних, які до Реєстру вносяться, обробляються та зберігаються в базі даних Реєстру такі відомості: 1) персональні дані призовників, військовозобов`язаних та резервістів; 2) службові дані призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
У свою чергу, пункт 20-1 частини першої статті 7 Закону №1951-VIII передбачає що до персональних даних призовника, військовозобов`язаного та резервіста належать: відомості про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтями 210, 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення (дата, номер, короткий зміст протоколу та/або постанови про адміністративне правопорушення).
Відповідно до статті 235 КУпАП України територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).
Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.
Приписами частини першої статті 27 Закону № 3543-ХІІ визначено, що у разі невиконання під час мобілізації громадянином обов`язків, передбачених частинами першою, третьою статті 22 цього Закону, та вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 210-1 КУпАП, керівник територіального центру комплектування та соціальної підтримки звертається до органів та підрозділів, що входять до системи поліції, щодо здійснення адміністративного затримання та доставлення такого громадянина до територіального центру комплектування та соціальної підтримки.
Повертаючись до обставин справи. 
З матеріалів справи вбачається, що внесення відомостей до Єдиного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів пов`язано саме з неявкою позивача за мобілізаційним розпорядженням.
Дата звернення відповідача до органів Національної поліції - 01.12.2025.
При цьому, відповідачем не надано доказів на підтвердження вручення позивачеві мобілізаційного розпорядження та не доведено дотримання ним п. 41 Порядку №560 в частині належного оповіщення позивача щодо необхідності явки останнього до ТЦК та СП, що породжувало б для позивача обов`язок з`явитися за мобілізаційним розпорядженням.
Суд не приймає до уваги доводи відповідача про те, що підставою для звернення відповідача до органів Національної поліції була неявка за мобілізаційним розпорядженням, оскільки відмітка у військовому квитку позивача про видачу мобілізаційного розпорядження не є доказом належного вручення такого розпорядження за відсутності інших доказів (розписки особи на відривному корінці документа із зазначенням дати отримання; фото- та відеозапису процесу пред`явлення, ознайомлення або вручення документа; акта відмови особи від підпису; рекомендованого повідомлення про вручення, опису вкладення, або відмітки оператора про відмову чи відсутність особи за адресою).
Так, запис у військовому квитку є лише внутрішньою обліковою відміткою ТЦК та СП.
Також, на момент винесення рішення у цій справі спливли строки накладення на позивача адміністративних стягнень за вчинення в особливий період правопорушень, передбачених статтями 210, 210-1 цього Кодексу, зокрема, за неявку позивача за мобілізаційним розпорядженням 01.12.2025, за наслідком чого відповідач звернувся до органів Національної поліції.
Так, згідно з ч. 9 ст. 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративне стягнення за вчинення в особливий період правопорушень, передбачених статтями 210, 210-1 цього Кодексу, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше одного року з дня його вчинення.
Підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку, що дії відповідача щодо внесення до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів відомостей про позивача як про особу, що порушила правила військового обліку, є протиправними.
Відтак наявні правові підстави для зобов`язання відповідача вилучити відповідні відомості з Реєстру.
Відповідно до абзацу сімнадцятого пункту 79 Порядку №1487, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки: повідомляють Національну поліцію про відсутність підстав для адміністративного затримання та доставлення призовників, військовозобов`язаних та резервістів, щодо яких надсилалося звернення відповідно до вимог абзацу третього пункту 56 цього Порядку.
Таке повідомлення має містити прізвище, власне ім`я та по батькові (за наявності), адресу задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування), дату народження, інші дані (за наявності), а також унікальний вихідний номер та кваліфікований електронний підпис уповноваженої особи.
Отже, обов`язок вилучити відомості з Реєстру у відповідача наявний та підлягає виконанню.
Оскільки звернення територіального центру комплектування та соціальної підтримки було сформоване за відсутності ознак складу правопорушення, передбаченого статтею 210-1 КУпАП, відкликанню підлягає і саме звернення ТЦК як таке, що не має законного підґрунтя.
Водночас суд враховує, що внесення таких відомостей об`єктивно створює для позивача стан правової невизначеності, а також може спричинити обмеження його особистої свободи шляхом можливого затримання з боку органів Національної поліції. За цих умов побоювання позивача щодо можливості застосування примусових заходів поза належною правовою процедурою є обґрунтованими і підлягають судовому захисту.
Разом з тим, суд вважає за необхідне вказати, що сам по собі механізм застосування заходів адміністративного примусу у вигляді затримання та доставлення особи до територіального центру комплектування та соціальної підтримки може бути правомірним, за умови дотримання вимог закону. Відповідно до частини першої статті 27 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", таке звернення до органів Національної поліції можливе лише за наявності одночасно двох умов:
невиконання громадянином обов`язків, передбачених статтею 22 зазначеного Закону;
вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 210-1 КУпАП.
Отже, рішення про ініціювання адміністративного затримання та доставлення приймається саме керівником територіального центру комплектування та соціальної підтримки як спеціально уповноваженою посадовою особою, виключно за наявності підтверджених ознак правопорушення, передбаченого статтею 210-1 КУпАП, та належно зафіксованої підстави для такого звернення.
Разом з цим, застосування заходів адміністративного примусу в кожному конкретному випадку не є обов`язковим, а має здійснюватися лише у разі, коли без їх застосування неможливо забезпечити належний розгляд справи про адміністративне правопорушення або притягнення особи до відповідальності.
Процедура адміністративного затримання та доставлення призовників, військовозобов`язаних і резервістів під час дії воєнного стану спрямована виключно на забезпечення складання і розгляду матеріалів про адміністративне правопорушення, передбачене статтею 210-1 КУпАП. Такий захід не є видом відповідальності, не має каральної мети і не може бути використаний як інструмент примусового призову або мобілізації особи.
Інститут адміністративного затримання не наділяє ні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, ні органи Національної поліції повноваженнями щодо фактичного обмеження свободи особи поза межами часу, необхідного для складання матеріалів справи та передачі її для розгляду. У свою чергу, ухилення від мобілізації є кримінально караним діянням згідно зі статтею 336 Кримінального кодексу України, тому будь-які заходи примусового фізичного доставлення з метою мобілізації виходять за межі адміністративно-правової процедури та суперечать принципам, встановленим статтями 19 Конституції України та статей 260-263 КУпАП.
Отже, адміністративне затримання може застосовуватися виключно для забезпечення розгляду справи про адміністративне правопорушення, але не для примусового направлення особи до проходження військової служби, здійснення мобілізаційних заходів або виконання наказів військового командування. Використання такого заходу з іншою метою є протиправним.
Також суд вважає за необхідне зазначити, що у процесуальному законодавстві діє принцип jura novit curia ("суд знає закон"), який означає, що суд:
самостійно встановлює зміст норм права, які підлягають застосуванню до спірних правовідносин, незалежно від того, чи посилаються на них сторони;
не пов`язаний правовою кваліфікацією, яку надають спірним відносинам учасники процесу;
застосовує норму права до встановлених судом фактичних обставин спору (da mihi factum, dabo tibi jus).
Активна роль суду проявляється, зокрема, у самостійній кваліфікації правової природи відносин між позивачем та відповідачем, виборі і застосуванні саме тих норм права, що регулюють відповідні правовідносини, та всебічному з`ясуванні обставин, які сторони наводять як підставу своїх вимог і заперечень.
Отже, при вирішенні спору суд, діючи в межах наданих йому процесуальних повноважень та в межах заявлених позовних вимог, самостійно визначає правову норму, яка підлягає застосуванню до встановлених фактичних обставин.
Відповідно до частини другої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при розгляді справи зобов`язаний вживати всіх передбачених законом заходів для всебічного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин справи, а також для захисту прав, свобод та інтересів особи.
З огляду на зазначене, суд, виходячи із встановлених у справі фактичних обставин, принципу jura novit curia та обов`язку суду забезпечити ефективний захист прав особи, вважає за необхідне надати правильну правову кваліфікацію діям відповідача, оцінити їх відповідність вимогам законодавства у сфері мобілізаційної підготовки, а також перевірити, чи були підстави для застосування до позивача заходів адміністративного примусу та внесення відомостей про його "розшук" до відповідних інформаційних систем.
Згідно з частинами 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні в нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.
Судом також береться до уваги, що відповідно до частини 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Закріплений у частині 1 статті 9 КАС України принцип змагальності сторін передбачає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Отже, позовна заява підлягає задоволенню в частині заявлених вимог до ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Натомість, не підлягають задоволенню вимоги про зобов`язання Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області вилучити (анулювати) електронне звернення № 4020903 (ЄРВЗ «Оберіг») від 01.12.2025 ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо ОСОБА_1 .
Так, Головне управління Національної поліції в Дніпропетровській області не є відповідачем у справі.
Окрім того, електронне звернення до органів Національної поліції буде вилучено у зв`язку з направленням відповідачем відповідного звернення до Національної поліції на виконання рішення суду в цій справі.
Отже, позов підлягає частковому задоволенню.
Під час звернення до суду позивачем був сплачений судовий збір у розмірі 1331,20 грн.
Відповідно до частини третьої статті 4 Закону України “Про судовий збір” при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.
Тобто, під час звернення до суду позивач мав сплатити 1064,96 грн.
Із врахуванням вищевикладеного, суд доходить висновку, що позивачем переплачено суму судового збору.
Відтак, понесені позивачем судові витрати у вигляді сплаченого судового збору підлягають стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1064,96 грн.
При цьому, позивач не позбавлений права повернути переплату на підставі відповідного клопотання.
Керуючись статтями 139, 241-246, 257-262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_2 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 (Ідентифікаційний код: НОМЕР_4 , місцезнаходження: АДРЕСА_3 ) третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Головне управління Національної поліції в Дніпропетровській області (Ідентифікаційний код: 40108866, місцезнаходження: 49001, м. Дніпро, вул. Троїцька, буд. 20А) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити частково.
Визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо внесення до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів відомостей про ОСОБА_1 як про особу, що порушила правила військового обліку.
Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_1 виключити з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів відомості про ОСОБА_1 як про особу, що порушила правила військового обліку.
Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 направити до органів Національної поліції повідомлення про відсутність підстав для адміністративного затримання та доставлення ОСОБА_1 , як такого, що вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 210, 210-1 КУпАП.
У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_2 ) судовий збір у розмірі 1064,96 грн. (одна тисяча шістдесят чотири гривні дев`яносто шість копійок) за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 (Ідентифікаційний код: НОМЕР_4 , місцезнаходження: АДРЕСА_3 )

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів із дня складення повного тексту рішення.

Суддя А.О. Сластьон