Справа №: 397/347/26	

провадження №: 2/398/2813/26
ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ 
Іменем України 

"08" травня 2026 р. Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області у складі головуючого судді Орловського В.В., з участю секретаря судового засідання Харіної Д.В., розглянувши у спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК», представник позивача Попов Євген Васильович, до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, 

встановив:

Стислий виклад позиції позивача
Акціонерне товариство «ТАСКОМБАНК» 6 березня 2026 року звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором у загальному розмірі 57 186,89 грн та судових витрат, які складаються із судового збору у розмірі 2 662,40 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 04.10.2021 року між АТ «ТАСКОМБАНК» та ОСОБА_1 було укладено договір в електронній формі шляхом підписання Заяви №678317 про приєднання до Публічної пропозиції АТ «ТАСКОМБАНК» на укладення Договору про відкриття поточного рахунку та видачу платіжної картки, надання банківських, фінансових та інших послуг в межах проєкту «Sportbank». За умовами цього договору відповідачу було відкрито поточний рахунок та встановлено кредитний ліміт у сумі 30 000,00 грн. Позивач вказує, що банк свої обов`язання виконав у повному обсязі та надав кредитні кошти, проте відповідач перестав належним чином виконувати умови договору, припинивши сплачувати заборгованість по кредиту та процентах. Згідно з розрахунком позивача, станом на 02.09.2025 року утворилася заборгованість на загальну суму 57 186,89 грн, яка складається із: заборгованості за тілом кредиту (в тому числі простроченої) — 30 799,10 грн, та заборгованості за процентами (в тому числі простроченої) — 26 387,79 грн.

Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі
Позовна заява первісно була подана до Олександрівського районного суду Кіровоградської області. Ухвалою цього суду від 10 березня 2026 року дану справу було передано за підсудністю до Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області.
Ухвалою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 10 квітня 2026 року відкрито провадження у справі, розгляд якої призначено за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
Представник позивача у судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином. У позовній заяві представник позивача просив розгляд справи проводити за його відсутності та зазначив, що не заперечує проти заочного розгляду справи і ухвалення заочного рішення.
Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився. Про дату, час і місце розгляду справи він був повідомлений належним чином шляхом доставки судової повістки до його електронного кабінету у підсистемі «Електронний суд» ЄСІТС, що підтверджується довідкою про доставку електронного документа від 16 квітня 2026 року. Відзиву на позовну заяву, інших заяв чи клопотань від відповідача до суду не надходило, про причини неявки він суд не повідомив.
Оскільки відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, в судове засідання не з`явився без повідомлення причин, відзив не подав, та представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, суд, керуючись положеннями ст. 280 ЦПК України, ухвалив провести заочний розгляд цієї справи.
Оскільки у судове засідання не з`явилися усі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Відповідно до ч. 4 ст. 268 ЦПК у зв`язку з неявкою всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, суд підписав рішення без його проголошення. Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК датою ухвалення рішення зазначена дата складення повного судового рішення.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин
Укладення кредитного договору та видача коштів
Судом встановлено, що 29 вересня 2021 року АТ «ТАСКОМБАНК» (кредитодавець) та ОСОБА_1 (позичальник) було власноруч підписано Заяву № 678317 про приєднання до частини 1 Публічної пропозиції АТ «ТАСКОМБАНК». Відповідно до змісту цієї заяви, відповідач просив банк надавати йому електронні довірчі послуги, засвідчив генерацію ключової пари для створення свого Удосконаленого електронного підпису (УЕП) та підтвердив, що створений УЕП є аналогом його власноручного підпису.
У подальшому, 03 жовтня 2021 року о 10 год. 40 хв., відповідач ОСОБА_1 за допомогою згенерованого УЕП підписав Заяву № 678317 про приєднання до частини 2 Публічної пропозиції АТ «ТАСКОМБАНК» на укладення Договору про відкриття поточного рахунку та видачу платіжної картки, надання банківських, фінансових та інших послуг в межах проекту «Sportbank».
Згідно з текстом підписаної УЕП Заяви (ч. 2), відповідач просив відкрити йому поточний рахунок у національній валюті та надати послугу кредитування рахунку із встановленням ліміту в межах максимальної суми, що встановлена в Тарифах та складає 100 000 гривень. Також у пункті 2 Заяви зазначено, що позичальник перед підписанням ознайомився з Публічною пропозицією, Тарифами та Паспортом споживчого кредиту, які розміщені на сайті банку та посилання на які він отримав у мобільному додатку. Водночас, у тексті самої підписаної Заяви № 678317 відсутні індивідуальні умови щодо конкретного розміру відсоткової ставки за користування кредитом, розміру комісій чи штрафних санкцій.
На підтвердження умов кредитування позивач додав до позовної заяви паперові роздруківки «Витягу з публічної пропозиції АТ «ТАСКОМБАНК» та «Тарифів за продуктом». Суд дослідив ці документи та встановив, що вони не містять ані власноручного підпису відповідача, ані його електронного підпису. Паспорт споживчого кредиту, на який є посилання у Заяві, позивачем до матеріалів справи не долучався.
На виконання умов договору банк відкрив відповідачу поточний рахунок № НОМЕР_1 . Згідно з наданою позивачем Довідкою про власника поточного рахунку, відповідач є власником вказаного рахунку. Відповідно до змісту позовної заяви, відповідачу було встановлено індивідуальний кредитний ліміт та надано кредитні кошти в сумі 30 000,00 грн. Водночас фактичне використання відповідачем кредитних коштів підтверджується Випискою по особовому рахунку, згідно з якою та Розрахунком заборгованості залишок непогашеного основного боргу (тіла кредиту) становить 30 799,10 грн. 

Порушення зобов`язання та розмір заборгованості
Згідно з наданими позивачем розрахунком заборгованості та випискою по особовому рахунку, відповідач ОСОБА_1 взяті на себе зобов`язання за кредитним договором виконував неналежним чином. Як вбачається з виписки про рух коштів, протягом дії договору відповідач здійснював часткові платежі на погашення заборгованості, проте в подальшому припинив належне виконання зобов`язань.
26 вересня 2025 року позивач сформував та направив на адресу відповідача повідомлення-вимогу, у якій вимагав достроково повністю повернути кредит та сплатити заборгованість протягом 30 днів з дати одержання повідомлення.
Згідно з розрахунком заборгованості, складеним АТ «ТАСКОМБАНК», у зв`язку з порушенням умов договору станом на 02.09.2025 року утворилася заборгованість, загальна сума якої становить 57 186,89 грн.
Зазначена сума заборгованості, яка заявлена позивачем до стягнення, складається із:
заборгованості за тілом кредиту (в тому числі простроченої) — 30 799,10 грн;
заборгованості за процентами (в тому числі простроченої) — 26 387,79 грн.
Штрафи та пеня позивачем за цей період не нараховувалися та до стягнення не заявлялися. Власного контррозрахунку чи доказів повного погашення вказаної заборгованості відповідач суду не надав.

Норми права, які застосував суд
На підставі ст. 205 та ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин, зміст якого зафіксований в електронному документі, вважається вчиненим у письмовій формі.
Відповідно до ст. 13 ЗУ “Про споживче кредитування” договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та/або супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг", а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України "Про електронну комерцію").
Відповідно до частини 12 статті 11 Закону України “Про електронну комерцію” електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема, електронного підпису.
За приписами ст. ст. 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612, ст. 629 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до частин 1, 2, 3 статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (§ 1. Позика), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом.
Відповідно до ч.1 ст. 12 ЗУ “Про споживче кредитування” у редакції, чинній на час укладення кредитного договору встановлено істотні умови, які мають зазначатися у ньому, до яких віднесено, олком інших такі: загальний розмір наданого кредиту; порядок та умови надання кредиту; строк, на який надається кредит; процентна ставка за кредитом, її тип (фіксована чи змінювана), порядок її обчислення, у тому числі порядок зміни, та сплати процентів; орієнтовна реальна річна процентна ставка та орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача на дату укладення договору про споживчий кредит. У разі відсутності у кредитодавця інформації про вартість певної супровідної послуги, що надається споживачу третьою особою під час укладення договору про споживчий кредит, орієнтовна вартість такої послуги визначається відповідно до пункту 7 частини третьої статті 9 цього Закону. Усі припущення, використані для обчислення орієнтовної реальної річної процентної ставки та/або орієнтовної загальної вартості кредиту, повинні бути зазначені; порядок повернення кредиту та сплати процентів за користування споживчим кредитом, включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, у вигляді графіка платежів (у разі кредитування у вигляді кредитування рахунку, кредитної лінії графік платежів може не надаватися); інформація про наслідки прострочення виконання зобов`язань зі сплати платежів, у тому числі розмір неустойки, процентної ставки, інших платежів, які застосовуються чи стягуються при невиконанні зобов`язання за договором про споживчий кредит; порядок та умови відмови від надання та одержання кредиту.
Відповідно до ч.5 ст. 12 ЗУ “Про споживче кредитування” Умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Договір про споживчий кредит, укладений з порушенням вимог частини першої цієї статті, є нікчемним.
Згідно зі статтею 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Правові висновки Верховного Суду, що застосовані у справі
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).
Також суд застосовує висновки щодо тлумачення норм права, які викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17-ц (провадження № 14-131цс19) зробила висновок, що без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачці Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачкою кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Надані позивачем Правила надання банківських послуг ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останньою, і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.
Цей висновок застосований також і в інших постановах Верховного суду, зокрема, постановах ВС від 24 липня 2019 року у справі № 755/20484/15-ц, від 16 липня 2024 року в справі № 686/9664/21, від 13 січня 2025 року в справі № 336/6542/21.

Мотивована оцінка і висновки суду
Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
Суд встановив, що між позивачем АТ «ТАСКОМБАНК» та відповідачем ОСОБА_1 виникли цивільно-правові відносини на підставі кредитного договору, укладеного шляхом підписання Заяв про приєднання до Публічної пропозиції. Факт укладення договору підтверджується власноручним підписом відповідача на Заяві про приєднання до частини 1 Публічної пропозиції від 29.09.2021 року та використанням ним удосконаленого електронного підпису (УЕП) на Заяві про приєднання до частини 2 Публічної пропозиції від 03.10.2021 року. Згідно зі статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» такий електронний підпис прирівнюється до власноручного підпису. Відповідно до статті 207 ЦК України та статті 13 Закону України «Про споживче кредитування», правочин, зміст якого зафіксований в електронному документі та підписаний електронним підписом, вважається вчиненим у письмовій формі.
Належне виконання кредитором своїх зобов`язань щодо надання кредитних коштів підтверджується випискою по особовому рахунку відповідача, яка є первинним документом бухгалтерського обліку та належним доказом руху коштів. 
Відповідач, порушуючи умови кредитного договору та вимоги статей 526, 1054 ЦК України, взяті на себе зобов`язання належним чином не виконав, суму кредиту у встановлені строки не повернув.
Відповідно до наданого позивачем розрахунку та банківської виписки, залишок заборгованості за основним боргом (тілом кредиту) становить 30 799,10 грн. Оскільки зобов`язання з повернення фактично отриманих коштів не було виконано, а доказів погашення вказаної суми відповідач суду не надав, вимога про стягнення залишку заборгованості за тілом кредиту у розмірі 30 799,10 грн є доведеною, обґрунтованою та підлягає задоволенню відповідно до частини 2 статті 530 та частини 1 статті 1054 ЦК України.
Вирішуючи питання щодо обґрунтованості вимог про стягнення заборгованості за процентами у розмірі 26 387,79 грн, суд виходить з такого.
Відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» у редакції, чинній на час укладення спірного договору, істотними умовами, які обов`язково мають зазначатися у договорі про споживчий кредит, є, зокрема, процентна ставка за кредитом, її тип, порядок її обчислення та сплати процентів.
З матеріалів справи вбачається, що у підписаній відповідачем Заяві № 678317 (як у частині 1, так і в частині 2) відсутні будь-які умови щодо встановлення конкретного розміру процентної ставки за користування кредитом. У вказаній Заяві міститься лише загальне (бланкетне) посилання на те, що позичальник перед її підписанням ознайомився з Публічною пропозицією, Тарифами та Паспортом споживчого кредиту, розміщеними на сайті банку або у мобільному додатку.
Водночас сам позивач до позовної заяви Паспорт споживчого кредиту не додав та на нього не посилався. Надані ж позивачем через підсистему «Електронний суд» електронні копії документів, а саме «Витягу з публічної пропозиції АТ «ТАСКОМБАНК» та «Тарифів за продуктом», в яких банк визначає розмір процентів, не містять підпису відповідача (ані власноручного, ані електронного). За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та Тарифи, ці документи не можуть розцінюватися як стандартна форма, що встановлена до укладеного кредитного договору.
При виборі і застосуванні норми права суд враховує правовий висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17-ц. Згідно з цим висновком, без наданих підтверджень про конкретні запропоновані споживачу умови та правила банківських послуг, за відсутності в анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків, надані банком витяги з правил та тарифів не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного кредитного договору. З огляду на їх мінливий характер, такі документи не підтверджують згоди позичальника з їх умовами, якщо вони не підписані останнім, і ці умови прямо не передбачені в заяві позичальника. Підписання позичальником заяви, у якій лише зазначено про приєднання до Публічної пропозиції та Тарифів банку, не може автоматично свідчити про згоду з усіма умовами, якщо вони не були безпосередньо підписані позичальником.
Оскільки банк не надав суду доказів погодження з відповідачем розміру процентної ставки у визначеному законом письмовому або електронному вигляді, підписаному клієнтом, суд приходить до висновку, що сторони не досягли згоди щодо цієї істотної умови. Відсилання у Заяві до непідписаних Тарифів та Публічної пропозиції не свідчить про безумовну згоду позичальника з їх змістом.
За таких обставин, правові підстави для нарахування та стягнення з відповідача процентів за користування кредитом відсутні. Вимога позивача про стягнення заборгованості за процентами у розмірі 26 387,79 грн є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.
Отже, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги АТ «ТАСКОМБАНК» підлягають частковому задоволенню шляхом стягнення з відповідача заборгованості виключно за тілом кредиту в розмірі 30 799,10 грн.

Щодо розподілу судових витрат
Оскільки суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати зі сплати судового збору пропорційно до розміру задоволених вимог. Позивачем при зверненні до суду було сплачено судовий збір у розмірі 2 662,40 грн. Відсоток задоволених судом вимог становить 53,86% (30 799,10 грн від заявлених 57 186,89 грн). Таким чином, сума судового збору, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, становить 1 433,89 грн (2 662,40 грн ? 53,86%).
Керуючись статтями 3, 12, 13, 81, 141, 158, 259, 263-265, 280-282, 354 ЦПК України, суд

вирішив:
Позов Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором — задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» заборгованість за кредитним договором № 002/11693701-SP від 04.10.2021 року у розмірі 30 799 (тридцять тисяч сімсот дев`яносто дев`ять) гривень 10 копійок.
У задоволенні решти позовних вимог — відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» судові витрати у вигляді судового збору пропорційно задоволеним вимогам у розмірі 1 433 (одна тисяча чотириста тридцять три) гривні 89 копійок.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня його складення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до Кропивницького апеляційного суду. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення шляхом подачі апеляційної скарги до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Учасники справи:
Позивач: Акціонерне товариство «ТАСКОМБАНК», код ЄДРПОУ 09806443, адреса місцезнаходження: 01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, буд. 30.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .
Повне рішення складено 08 травня 2026 року.

Суддя        В.В. Орловський