Справа №576/2581/25 	
Номер провадження 22-ц/816/2005/26 	
Категорія - 39 	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2026 року м. Суми

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого Сізова Д.В. (суддя-доповідач), суддів: Собини О.І., Сидоренко А.П.,
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Таскомбанк»
на рішення Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 27 лютого 2026 року (суддя Усенко Л.М.,), ухвалене в м. Глухів, повний текст рішення виготовлено 27 лютого 2026 року,
у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «Таскомбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в :

Короткий зміст позовних вимог і рішення суду першої інстанції
01 жовтня 2025 року АТ «Таскомбанк» звернулося до суду із вказаним позовом, який обґрунтовано наступними обставинами.
18 липня 2022 року між ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 2575900535, за яким відповідачці надано кредит в сумі 61 950 грн, строком на 48 місяців, зі сплатою річних процентів – 0,01 % від суми боргу за договором, щомісячних процентів – 2,49 % від суми кредиту. 
01 вересня 2021 року між ТРВ «ФК «Центр фінансових рішень» та АТ «Таскомбанк» укладено договір про відступлення права вимоги № 01/09/21, за яким 19 липня 2022 року до позивача, за плату перейшло право грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, вказаними у реєстрі прав вимог, зокрема і до ОСОБА_1 за вказаним кредитним договором.
ОСОБА_1 свої зобов`язання за вказаним договором не виконала, кредитні кошти не повернула, має непогашену заборгованість перед позивачем станом на 01 травня 2025 року у розмірі 87 189,34 грн, з яких: 61 950 грн – кредит, 7,47 грн – заборгованість за річним процентами, 25 231,87 грн – заборгованість по щомісячним процентам, яку позивач просив стягнути на свою користь, а також судові витрати. 
Рішенням Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 27 лютого 2026 року у задоволенні позову відмовлено.
Суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено факту переходу до нього права вимоги за кредитним договором від 18 липня 2021 року № 2575900535, оскільки договір відступлення права вимоги, на який посилався позивач, був укладений 01 вересня 2021 року, тобто раніше, ніж виникло саме кредитне зобов`язання відповідачки. Відповідно, право вимоги за цим кредитом не могло бути передане за вказаним договором відступлення, а доказів іншого законного набуття права вимоги позивач не надав.
Короткий зміст та узагальнені доводи апеляційної скарги
Не погодившись із вказаним рішенням суду, АТ «Таскомбанк» оскаржило його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про задоволення позову, стягнути судові витрати.
Зазначає, що суд першої інстанції безпідставно відмовив у задоволенні позову, помилково дійшовши висновку про відсутність у АТ «Таскомбанк» права вимоги до відповідача за кредитним договором від 18 липня 2022 року № 2575900535. Доводить, що суд неправильно застосував норми матеріального права та не врахував положення статей 1077, 1078 ЦК України, які допускають відступлення не лише наявних, а й майбутніх грошових вимог. Договором про відступлення права вимоги від 01 вересня 2021 року № 01/09/21 сторони передбачили механізм передачі прав вимоги шляхом підписання реєстрів прав вимоги. На виконання цього договору 19 липня 2022 року сторони підписали реєстр прав вимоги, до якого було включено заборгованість відповідача за кредитним договором № 2575900535, у зв`язку з чим право вимоги перейшло до АТ «Таскомбанк».
Вказує, що факт переходу права вимоги до позивача підтверджується договором відступлення права вимоги, реєстром прав вимоги та платіжною інструкцією про оплату вартості відступлених прав вимоги, що свідчить про помилковість висновку суду про неможливість передачі права вимоги за зобов`язанням, яке виникло після укладення договору відступлення.
Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи
Правом на відзив на апеляційну скаргу відповідачка не скористалася.
Фактичні обставини, встановлені судом першої та апеляційної інстанції
01 вересня 2021 року між АТ «Таскомбанк» (новий кредитор) та ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» (первісний кредитор) укладено договір про відступлення права вимоги № 01/09/21, відповідно до умов якого первісний кредитор передає (відступає) новому кредитору свої права вимоги до позичальників, а новий кредитор набуває права вимоги первісного кредитора за кредитними договорами та договорами забезпечення до них та сплачує первісному кредитору за відступлення права вимоги грошові кошти у сумі, що дорівнює ціні договору у порядку та строки, встановлені цим договором (а.с. 28-31).
Відповідно до пункту 2.2. вказаного договору про відступлення права вимоги сторони погодили, що первісний кредитор має право щоденно передавати (відступати) новому кредитору свої права вимоги до позичальників, а новий кредитор зобов`язаний набувати такі права вимоги шляхом підписання відповідних реєстрів прав вимог із зазначенням ціни договору та розміру заборгованостей позичальників. Підписані сторонами відповідні реєстри прав вимог є невід`ємною частиною цього договору. Передача кредитних справ та іншої документації за кредитом регламентується окремим договором зберігання, що укладається між сторонами. Розмір заборгованостей позичальників, права вимоги до яких відступається згідно реєстру прав вимог, вказується у кожному окремому реєстрі до цього договору. Реєстр прав вимог складається сторонами в паперовому та електронному вигляді (у форматі xls). Реєстр прав вимог на паперовому носії (з основною інформацією за кредитними договорами) підписується уповноваженими представниками сторін і скріплюється печатками сторін. Реєстр прав вимог на електронному носії (з додатковою інформацією за кредитними договорами) передається первісним кредитором новому кредитору і повинен повністю відповідати реєстру прав вимог на паперовому носії в частині основної інформації за кредитними договорами, підписаному сторонами. У випадку розбіжностей між інформацією, що наведена у реєстрі прав вимог на паперовому носії та реєстру прав вимог на електронному носії перевагу має інформація реєстру прав вимог на паперовому носії.
Також пунктом 3.4. зазначеного договору про відступлення права вимоги передбачено, що право вимоги переходить до нового кредитора з моменту підписання сторонами відповідного реєстру прав вимог та зарахування коштів у розмірі ціни договору на рахунок первісного кредитора, після чого новий кредитор стає новим кредитором по відношенню до позичальників стосовно їх заборгованостей по кредитним договорам, а також по відношенню до поручителів стосовно їх зобов`язань за договорами забезпечення. Разом з правами вимоги новому кредитору переходять всі інші пов`язані з ними права в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав.
Пунктами 4.1. та 4.2. договору передбачено, що ціна договору визначається та вказується у відповідному реєстрі прав та вимог та складається з: залишку основної заборгованості за кредитом (тіло кредиту) на дату формування реєстру та передачі даних новому кредитору; залишку непогашених річних процентів за кредитом на дату формування реєстру та передачі даних новому кредитору; залишку непогашеного місячного проценту (щомісячної плати) за кредитом на дату формування реєстру та передачі даних новому кредитору. Новий кредитор зобов`язаний сплатити первісному кредитору ціну договору, що вказана у відповідному реєстрі прав та вимог шляхом перерахування первісному кредитору грошових коштів у сумі, що дорівнює ціні договору на рахунок первісного кредитора в день отримання підписаних зі сторони первісного кредитора реєстрів прав вимог в паперовому вигляді.
18 липня 2022 року між ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» та ОСОБА_1 у простій письмовій формі укладено кредитний договір № 2575900535, за умовами якого кредитодавець зобов`язався надати кредит у розмірі та на умовах, встановлених цим договором, а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування ним на умовах, встановлених договором (пункт 1.1. договору).
Відповідно до пункту 1.2. кредитного договору позичальнику надаються грошові кошти на наступних умовах: 61 950 грн – сума кредиту; 0,01 % – річні проценти, 2,49 % – щомісячні проценти; 48 місяців – строк, на який надається кредит.
Пунктом 1.3. кредитного договору визначено обов`язок позичальника сплачувати проценти за користування кредитом та здійснювати повернення кредиту на умовах та в порядку, визначеному у графіку платежів, в якому вказані кількість та розмір платежів, а також періодичність їх внесення.
Пунктом 2.2. кредитного договору передбачено, що позичальник підтвердив, що ТОВ «ФК «ЦФР» у відповідності до вимог чинного законодавства, у чіткій та зрозумілій формі ознайомило його з інформацією, вказаною в ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», ст. 6, 9 Закону України «Про споживче кредитування», ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» та іншою інформацією (а.с. 25-27).
18 липня 2022 року ОСОБА_1 підписала також паспорт кредиту № 5900535 від ТОВ «ФК «ЦФР», який містить інформацію та контактні дані кредитодавця, основні умови кредитування з урахуванням побажань позичальника, інформацію щодо реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для позичальника і порядок повернення кредиту: кількість та розмір платежів, періодичність внесення (графік платежів) і додаткову інформацію (а.с. 24).
Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги до договору про відступлення прав вимоги від 01 вересня 2021 року № 01/09/21 за 19 липня 2022 року, ТОВ «ФК «ЦФР» відступило АТ «Таскомбанк» право грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 2575900535 від 18 липня 2022 року на суму 61 999,78 грн (а.с. 33).
Відповідно до повідомлення-вимоги від 10 червня 2025 року, адресованої ОСОБА_1 , повідомлено про заборгованість за кредитним договором № 2575900535 та запропоновано протягом 30 календарних днів з дати одержання повідомлення, але в будь-якому випадку не пізніше 45 календарних днів з дня направлення банком повідомлення повернути кредит та сплатити нараховані проценти, всього 61 950 грн (а.с. 18, 20). Докази отримання відповідачкою цього повідомлення-вимоги в матеріалах справи відсутні.
На підтвердження здійснення оплати по договору відступлення права вимоги позивачем надано платіжну інструкцію банку від 19 липня 2022 року №982909740 про перерахування суми коштів на рахунок ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» згідно з договором від 01 вересня 2021 року №01/09/21 (а.с. 8). 
Позивачем надано виписку по особовим рахункам кредитного договору № 2575900535 ОСОБА_1 за період із 18 липня 2022 року по 01 травня 2025 року (а.с. 35-76).
Згідно з наданим позивачем розрахунком, заборгованість відповідачки за кредитним договором № 2575900535 від 18 липня 2022 року станом на 01 травня 2025 року становить 87 189,34 грн, з яких: 61 950 грн – тіло кредит, 7,47 грн – заборгованість за річним процентами, 25 231,87 грн – заборгованість по щомісячним процентам (а.с. 6-7).
Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права
Згідно із частиною першою статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом.
Згідно зі статтями 526, 530, 610 ЦК України та частиною 1 статті 612 ЦК України, зобов`язання повинне виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства.
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Якщо у зобов`язанні установлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).
Одним з видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Матеріалами справи підтверджується, що 18 липня 2022 року між первісним кредитором ТОВ «ФК «ЦФР» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 25759000535.
Сторони у належній формі досягли згоди з усіх істотних умов кредитного договору, у тому числі щодо строку кредитування та відсотків за користування кредитом, розмір та порядок нарахування яких визначено в договорі.
Із огляду на свободу договору, яка передбачена статтями 6, 627 ЦК України, сторони на власний розсуд визначили строк кредитування, а також передбачили право кредитора нарахувати у цей період відсотки у визначеному договором розмірі.
Указаний договір відповідно до вимог статті 628 ЦК України є обов`язковим до виконання кредитором та позичальником.
Доказів на підтвердження погашення кредитної заборгованості відповідачем суду не надано та матеріали справи не містять.
Щодо відступлення прав вимоги
За приписами пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 ЦК України).
Отже, відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину.
Відступлення права вимоги може відбуватися, зокрема, внаслідок укладення договору: (а) купівлі-продажу чи міни (частина третя статті 656 ЦК України); (б) дарування (частина друга статті 718 ЦК України); (в) факторингу (глава 73 ЦК України).
У постанові Верховного Суду від 07 січня 2026 року у справі №727/2790/25 зробив висновок, що допускається відступлення за договором факторингу наявної вимоги та майбутньої вимоги. При цьому для розмежування прав грошової вимоги, що може відступатися на підставі договору факторингу обрано різні критерії. Зокрема, для: (а) наявної вимоги – це строк платежу; (б) майбутньої вимоги - це момент виникнення. Різність критеріїв, які покладені в виокремлення видів, створює складнощі у розумінні як наявної, так і майбутньої вимоги;
наявна вимога - це право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (частина перша статті 1078 ЦК України). Втім очевидно, що строк платежу визначає не існування, а тільки можливість здійснення права грошової вимоги. І, звісно, що наявні грошові вимоги не вичерпуються тими, строк платежу яких настав. Оскільки якщо зробити протилежний висновок, то в категорію майбутніх вимог слід віднести будь-які інші права грошової вимоги, навіть ті, які існують в зобов`язанні, але їх здійснення залежить від настання умови чи спливу строку. Саме тому до наявних вимог потрібно віднести й «недозрілі» грошові вимоги. «Недозріла» вимога - це різновид наявної вимоги, тобто право грошової вимоги, можливість здійснення якої залежить від настання умови чи спливу строку платежу. Як наслідок наявна та недозріла вимога існують до або в момент укладення договору факторингу;
майбутня вимога - це право грошової вимоги, що виникне в майбутньому (частина перша статті 1078 ЦК України), тобто майбутніми мають кваліфікуватися такі права грошової вимоги, що «з`явилися» з тих чи інших договорів, укладених після договору факторингу;
у договорі факторингу необхідно індивідуалізувати право грошової вимоги. Наявна та «недозріла» вимоги мають бути визначені в договорі факторингу з максимальним ступенем конкретності, яка б забезпечувала можливість виокремити такі вимоги від інших вимог клієнта в момент укладення договору факторингу. Для наявної та «недозрілої» вимоги, оскільки вони існують на час укладення договору факторингу, індивідуалізація може полягати, зокрема, у вказівці предмета (розміру чи обсягу вимоги), суб`єктів (як активного - кредитора, так і пасивного - боржника), підстави виникнення (наприклад, договір поставки);
майбутня вимога має піддаватися індивідуалізації не пізніше, аніж в момент її виникнення. Тобто майбутня вимога повинна мати потенційну властивість для ідентифікації в момент її виникнення. До цього часу майбутня вимога хоча б якось має пов`язуватися з клієнтом.
Із огляду на викладене, оскільки в договорі факторингу від 01 вересня 2021 року № 01/09/21 було погоджено, що АТ «Таскомбанк» прийняло всі права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами кредитором ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень», зокрема права грошових вимог до боржників по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть у майбутньому, що не суперечить чинному законодавству, тому позивач набув право вимоги щодо стягнення заборгованості до ОСОБА_1 за вказаним кредитним договором, зокрема і щодо стягнення відсотків. Перехід права грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором від 18 липня № 2575900535 від ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» до АТ «Таскомбанк» підтверджується наданим до суду першої інстанції позивачем реєстром прав вимоги до договору про відступлення права вимоги від 01 вересня 2021 року№ 01/09/21, та проведення оплати на вказану у ньому суму згідно з платіжною інструкцією банку від 19 липня 2022 року №982909740.
Проте, суд першої інстанції наведеного не врахував та дійшов помилкового висновку про відмову у задоволенні позову. Разом з тим, суд апеляційної інстанції не може погодитись з розміром заборгованості за кредитним договором, яку просить стягнути позивач.
Встановлено, що 18 липня 2022 року між ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір, за умовами якого товариство надало останній кредит на споживчі цілі в сумі 61 950 грн, строком на 48 місяців, тобто до 18 липня 2026 року, погоджено графік платежів.
Кредитні правовідносини, які виникли між сторонами за вказаним кредитним договором мають споживчий характер і на них поширюються вимоги законодавства про споживче кредитування.
Відповідно до частини 4 статті 16 Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що у разі затримання споживачем сплати частини споживчого кредиту та/або процентів щонайменше на один календарний місяць, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла – щонайменше на три календарні місяці кредитодавець має право вимагати повернення споживчого кредиту, строк виплати якого ще не настав, в повному обсязі, якщо таке право передбачене договором про споживчий кредит.
Кредитодавець зобов`язаний у письмовій формі повідомити споживача про таку затримку із зазначенням дій, необхідних для усунення порушення, та строку, протягом якого вони мають бути здійснені.
Якщо кредитодавець відповідно до умов договору про споживчий кредит вимагає здійснення платежів, строк сплати яких не настав, або повернення споживчого кредиту, такі платежі або повернення споживчого кредиту здійснюються споживачем протягом 30 календарних днів, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла – 60 календарних днів з дня одержання від кредитодавця повідомлення про таку вимогу. Якщо протягом цього періоду споживач усуне порушення умов договору про споживчий кредит, вимога кредитодавця втрачає чинність.
Аналіз наведеної норми вказує на те, що за умови затримання споживачем сплати частини споживчого кредиту та/або процентів щонайменше на один календарний місяць, законодавець надав право кредитодавцю вимагати повернення споживчого кредиту, строк виплати якого ще не настав, в повному обсязі, якщо таке право передбачене договором про споживчий кредит.
У тому випадку, якщо умовами договору про споживчий кредит передбачено право кредитодавця вимагати дострокового повернення кредиту, останній зобов`язаний у письмовій формі повідомити споживача про таку затримку із зазначенням дій, необхідних для усунення порушення і строку, протягом якого вони мають бути здійснені.
Оскільки умовами кредитного договору від 18 липня 2022 року не передбачено право кредитора вимагати повернення споживчого кредиту, строк виплати якого ще не настав, колегія суддів вважає відсутніми правові підстави для дострокового стягнення споживчого кредиту за цим кредитним договором.
У зв`язку з викладеним зайвим є перевірка дотримання кредитором процедури дострокового стягнення кредитних коштів, передбачених абзацами 2, 3 частини четвертої статті 16 Закону України «Про споживче кредитування». 
Такий правовий висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 22 жовтня 2025 року у справі №539/402/24, відповідно до якого право кредитодавця вимагати дострокового повернення споживчого кредиту виникає за умови затримання споживачем сплати частини кредиту та/або процентів щонайменше на один календарний місяць, якщо таке право прямо передбачене договором про споживчий кредит. За відсутності в договорі права на дострокове повернення кредиту, кредитор може вимагати стягнення лише простроченої заборгованості.
Оскільки кредитодавець не набув право на дострокове повернення споживчого кредиту в повному обсязі, строк виплати якого не настав, то з позичальника на користь банку підлягає стягненню прострочена заборгованість, яка виникла на час звернення позивача до суду з цим позовом.
Із викладеного у пункті 1.3 кредитного договору графіка платежів, у якому погоджено кількість, розмір та періодичність їх внесення, вбачається, що прострочена заборгованість відповідача станом на 01 жовтня 2025 року становить 48 595 грн тіло кредиту, 58 617,28 грн щомісячні проценти за користування кредитом, 0,67 грн річні проценти за користування кредитом.
Тому, діючи в межах позовних вимог, колегія суддів вважає, що з ОСОБА_1 підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором від 18 липня 2022 року, яка існувала станом на 01 жовтня 2025 року включно, у розмірі 73 827,54 грн з яких: 48 595 грн тіло кредиту, 25 231,87 грн щомісячні проценти за користування кредитом, 0,67 грн річні проценти за користування кредитом.
Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги 
Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення (частина перша статті 374 ЦПК України).
Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права (пункти 1, 3 та 4 частини 1 статті 376 ЦПК України).
За результатами апеляційного перегляду колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, рішення суду першої інстанції – скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.
Висновки суду щодо судових витрат
Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (частина 13 статті 141 ЦПК України).
Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частина 1 та 2 статті 141 ЦПК України).
Керуючись положеннями частин 1 та 2 статті 141 ЦПК України та зважаючи на часткове (на 84,7 %) задоволення позову та апеляційної скарги, із ОСОБА_1 на користь АТ «Таскомбанк» підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 5 129,43 грн, з яких: 2 051,77 грн (3028 грн х 0,8 х 84,7 %) – за розгляд справи у суді першої інстанції, та 3 077,66 грн (3028 грн х 0,8 х 150% х 84,7 %) – за розгляд справи у суді апеляційної інстанції.
Керуючись статтями 367-369, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Таскомбанк» задовольнити частково.
Рішення Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 27 лютого 2026 року скасувати та постановити нове судове рішення.
Позов Акціонерного товариства «Таскомбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Таскомбанк» заборгованість за кредитним договором від 18 липня 2022 року, яка існувала станом на 01 жовтня 2025 року включно, у розмірі 73 827,54 грн з яких: 48 595 грн тіло кредиту, 25 231,87 грн щомісячні проценти за користування кредитом, 0,67 грн річні проценти за користування кредитом. 
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Таскомбанк» 5 129,43 грн судового збору за розгляд справи в суді першої та апеляційної інстанцій.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Повна постанова складена «09» червня 2026 року.

Головуючий -  	Д.В. Сізов	

Судді: О.І. Собина 

А.П. Сидоренко