Справа № 175/17976/24
Провадження 2/201/422/2026
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2026 року        м. Дніпро

Соборний районний суд міста Дніпра в складі:
головуючого - судді Покопцевої Д.О.,
секретаря – Тоцької Л.В., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «ТЕХНОФІНАНС» про визнання договору позики недійсним, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору – Товариство з обмеженою від повільністю «Фінансова компанія «КРЕДИТОНЛАЙН»,

ВСТАНОВИВ:

Позивач зазначив, що 19.02.2020р. уклав із третьою особою у цій справі Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «КРЕДИТОНЛАЙН» договір позики № 3059611238-603836 на суму 3000грн, зі строком повернення до 12.04.2021р. 
19.02.2020р. між цим товариством та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ПРЕМІУМ АКТИВ» укладено договір факторингу, яким останньому було відступлено право вимоги за договором позики № 3059611238-603836 від 19.02.2020р. 
18.06.2024р. Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «ПРЕМІУМ АКТИВ» із відповідачем договір факторингу №18-06-24A із відповідачем, яким повторно було відступлено право вимоги за договором позики № 3059611238-603836.
Станом на 22.08.2024р. заборгованість за договором позики № 3059611238-603836 від 19.02.2020р. становить 2320грн 75коп. 
Позивач через представника звертався до відповідача з метою отримання копій та/або оригіналів договори позики № 3059611238-603836 та/або інших документів, які підтверджують фінансові правовідносини позивача і відповідача. 
22.08.2024р. відповідач надав копії договору позики № 3059611238-603836 від 19.02.2020р., розрахунку заборгованості за договором позики № 3059611238-603836 від 19.02.2020р., надання фінансових послуг факторингу №18-06-24ПА від 18.06.2024р. 
У наданих договорах відсутні докази перерахування позивачу кредитних коштів та їх використання. 
Посилаючись на відсутність доказів отримання позивачем грошових коштів за договором позики № 3059611238-603836, укладеними з відповідачем, відсутність належного оформлення кредитних договорів № 3059611238-603836, а саме печатки фінансових установ, які надають фінансові послуги, просить визнати вказаний договір недійсним, стягнути з відповідача витрати на правничу (правову) допомогу у розмірі 20 000грн разом із судовим збором в сумі 1 211грн 40коп. 
Представник позивача – адвокат Шуляк Р.В. – заявою просив розглянути справу без його участі (а.с.61). 
Представник відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «ТЕХНОФІНАНС» Олексіна О.М. 11.03.2025р. через підсистему «Електронний суд» подала відзив, яким позов не визнала, зазначивши, що позивач вказує на те, що між ним та ТОВ «ФК КРЕДИТОНЛАЙН» було укладено договір позики №3059611238-603836 від 19.02.2020р.
При цьому він невірно вказує назву первісного кредитора, оскільки, відповідно до договору позики, кредитором є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Є ГРОШІ КОМ». 
За укладеним позивачем договором мається заборгованість в розмірі 2320грн 75коп, яка складається з тіла кредиту в сумі 2189грн 95коп та комісії в сумі 130грн 80коп. 
Метою подання позову вважає уникнення відповідальності за укладеним договором.
Договір позики № 3059611238-603836 від 19.02.2020р. є договором, укладеним відповідно до положень Закону України «Про електронну комерцію» шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Договір підписаний позивачем одноразовим ідентифікатором. 
Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Таким чином, договір був підписаний позивачем одноразовим ідентифікатором у вигляді смс-повідомлення який вказано на 9 та 10 сторінці договору в пункті «Реквізити сторін» «СМС КОД: XysDrr» та електронним підписом (ЕЦП) зі сторони позикодавця, про що зазначено в договорі.
Відповідно до п. 7.2. Договору позики, «..уклавши цей договір, позичальник підтверджує, що він ознайомлений, повністю розуміє, зобов`язується і погоджується неухильно дотримуватись Правил надання грошових коштів у вигляді позики Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «Є ГРОШІ КОМ» (далі – Правила), які регламентують порядок надання грошових коштів у позику фізичним особам, текст яких розміщено на сайті позичальника…». 
Відповідно до п.7.3. договору позики, місцем виконання цього договору є місцезнаходження позикодавця, зазначене в Розділі 8 цього договору.
Відповідно до п.7.5. договору позичальник підтверджує, що:- до укладення цього договору позичальник отримав від позикодавця інформацію, що визначена частині другій статті 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» (в редакції яка діяла на момент укладення договору), та в частині другій статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів»;- позичальник повідомлений про свої права згідно частини шостої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів»; - позичальник повідомлений про свої права згідно статті 8 Закону України «Про захист персональних даних»;- інформація надана позикодавцем з дотриманням вимог законодавства про захист прав споживачів та забезпечує вірне розуміння позичальником суті фінансової послуги без нав`язування її придбання.- до укладення цього договору надав згоду, усвідомлюючи її правові наслідки, на використання, в якості аналога власноручного підпису, для підписання цього договору електронного цифрового підпису одноразовим ідентифікатором, який надається позикодавцем;- надав згоду на передачу та обробку позикодавцем своїх персональних даних з метою оцінки фінансового стану позичальника та його спроможність виконати зобов`язання за договором позики.- надав згоду на те, що позикодавець має право звернутись за інформацією про фінансовий стан позичальника до третіх осіб, які пов`язані з позичальником особистими, сімейними, професійними, діловими або іншими стосунками.- надав згоду на те, що у разі невиконання або неналежного виконання зобов`язань позичальника перед позикодавцем, на підставі цього договору позикодавець має право передати персональні дані позичальник третім особам (включаючи але не обмежуючись, бюро кредитних історій, кредитним установам, колекторським компаніям) для захисту своїх законних прав та інтересів, стягнення заборгованості за цим договором, договірної неустойки, збитків та інших засобів правового захисту. 
До укладення цього договору надав згоду, усвідомлюючи її правові наслідки, на використання, в якості аналога власноручного підпису, для підписання цього договору електронного цифрового підпису одноразовим ідентифікатором, який надається позикодавцем.
Про здійснення продажу права вимоги позивачу направлялося смс-повідомлення про відступлення права вимоги у відповідності до вимог Закону, проте позивач вирішив замовчати цей факт. Факт перерахування позивачу кредитних коштів підтверджується довідкою. 
Вважає, що позивачем презумпція правомірності правочину не спростована. 
В судове засідання представник відповідача не з`явилася, про результати розгляду справи просила повідомити на офіційну електронну адресу відповідача. 
Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, пояснень щодо позову або відзиву не подав. 
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши матеріали справи, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. 
19.02.2020р. між позивачем та Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Є ГРОШІ КОМ» укладено договір позики № 3059611238-603836 (а.с.17-28). 
З умовами цього договору, позикодавець надає позичальникові на умовах, що передбачені даним Договором, грошові кошти в позику в сумі 3000.00 гривень (три тисячі гривень 00 копійок.) (далі - Сума позики) на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов?язується повернути позику та сплатити проценти за користування позикою, зазначені у п. 1.5. цього договору. Позика надається за вирахуванням комісії вказаної в п. 1.4 Договору з суми, що підлягає одержанню позичальником у користування, шляхом перерахування на банківську картку позичальника НОМЕР_1 . Загальна сума позики здорожчання позики за весь період її складає 3077.6 (три тисячі сімдесят сім гривень 60 копійок) (п.1.1)
Позика надається позичальнику виключно за допомогою веб-сайту позикодавця (https://e-groshi.com), за умови ідентифікації позичальника та використання електронного цифрового підпису одноразовим ідентифікатором (п.1.2).
Строк позики за цим Договором складає 24 днів, позика має бути повернута до
13.03.2020 року (п.1.3). 
Винагорода позикодавця складає одноразова комісія у розмірі 2.00%, але не менше 100.00грн. від суми позики, вказаної в п. 1.1 договору позики, що підлягає сплаті в момент надання позики та утримується позикодавцем згідно п. 1.1 договору (п.1.4). 
Також комісія за обслуговування позики складає 0.08% від суми позики, вказаної в п.1.1 договору позики, щоденно (п.1.4.1). 
3 метою надання можливості позичальнику самостійно, безперешкодно та у будь-який час отримувати інформацію щодо його кредитних зобов?язань за договором позикодавець забезпечує функціонування особистого кабінету позичальника, створеного на сайті www.e-groshi.com, протягом усього строку користування позичальником кредитними коштами. Комісія за обслуговування особистого кабінету позичальника складає 5.00 гривень за тиждень та нараховується з другого дня після отримання позичальником позики та до дня повернення позики (п.1.4.2). 
Протягом строку позики, встановленого пунктом 1.3 договору, розмір відсотоків за правомірне користування коштами складає: - 1.79 % від суми позики щоденно. У разі дострокового повернення всієї суми позики, сплата за фактичну кількість днів користування кредитом (п.1.5.1). 
Також у випадку неповернення всієї суми позики в строк, встановлений п. 1.3 договору, здійснюється нарахування процентів за неправомірне користування позикою у розмірі 1.79% від суми неповернутої позики за кожен день прострочення, що складає 653.35% річних. Такі проценти нараховуються у відповідності до статті 625 Цивільного кодексу України. Крім того, додатково до основних процентів, позичальник зобов?язаний сплатити 4.00 % відсоток за неправомірне використання коштів від суми позики за кожен день прострочення з першого дня прострочення. При цьому нарахування процентів проводиться в момент внесення позичальником коштів на погашення позики та належних на дату погашення платежів. В разі прострочення сплати заборгованості за кредитним договором більш ніж на 30 днів, додаткові відсотки позичальника збільшуються на 2 %. Тобто загальна сума додаткових відсотків з 31 дня прострочення буде становити 6 % від суми позики за кожен день прострочення з 31 дня прострочення до дня повного погашення заборгованості за позикою, включаючи день погашення, які позичальник зобов?язується сплатити позикодавцю (п.1.5.2).
Орієнтовна загальна вартість Позики складається з суми Позики та загальних витрат за Договором, які складаються з доходів Позикодавця, отриманих у вигляді процентів, та комісій, пов?язаних з отриманням, обслуговуванням та поверненням позики, та становить
3077.6 гривень (п.1.5.3). 
Орієнтовна реальна річна процентна ставка складає 683.22 % (п.1.5.4). 
Позика надається на споживчі цілі. Сума позики може бути використана Позичальником для будь-якої мети, що не заборонена цим Договором або чинним законодавством України (п.1.6).
Вказаний договір підписаний за допомогою одноразового ідентифікатора СМС КОД: XysDrr» та електронним підписом (ЕЦП) / ОСОБА_2 /.
18.06.2024р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «ФК «ПРЕМІУМ АКТИВ» та відповідачем Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «ТЕХНОФІНАНС» укладений договір факторингу №18-06-24ПА, відповідно до якого відповідач набув права вимоги за договором позики №3059611238-603836 від 19.02.2020 року, який було укладено між позивачем та ТОВ «ФК «Є ГРОШІ КОМ» на суму заборгованості в розмірі 2320,75 грн., яка складається з: 2189,95 грн. – тіло, 130,80 грн. – комісія (а.с.29-39). 
Згідно витягу з акту приймання-передачі письмового реєстру боржників від 18.06.2024р. до вказаного договору факторингу, ТОВ «ТЕХНОФІНАНС» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 2320,75 грн. (а.с. 29). 
Положенням пункту 2 ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання правочину недійсним.
Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, визначені статтею 203 ЦК України.
Так, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.
Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (частина третя статті 215 ЦК України).
У статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Частиною п`ятою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.
Положеннями статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.
Стаття 652 ЦК України дає визначення, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
З урахуванням викладеного слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).
Важливо, щоб електронний договір включав всі істотні умови для відповідного виду договору, інакше він може бути визнаний неукладеним або недійсним, у зв`язку з недодержанням письмової форми в силу прямої вказівки закону.
У силу частини першої статті 638 ЦК України договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Важливо розуміти в якому конкретному випадку потрібно створювати електронний договір у вигляді окремого електронного документа, а коли досить висловити свою волю за допомогою засобів електронної комунікації.
Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі.
Якщо є електронна форма договору, то і підписувати його потрібно електронним підписом.
Відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Не кожна електронна правова угода вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично - у вигляді окремого документа.
Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору.
Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.
При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення.
Отже, суд зазначає, що оспорюваний договір про надання фінансового кредиту підписаний за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, де сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов правочину.
До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах: від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18 (провадження № 61-8449 св 19); від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19 (провадження № 61-7203 св 20), від 08 квітня 2026 року у справі № 705/1938/25 (провадження 61-13271св25).
Позивач у позові для визнання договору позики недійсним, звертає увагу саме на неотримання від позикодавця грошових коштів.
Положення статей 525 та 526 ЦК України встановлюють обов`язковість належного виконання зобов`язань відповідно до умов договору та вимог закону, а одностороння відмова від зобов`язання не допускається. За своєю правовою природою договір позики є реальним договором. 
Згідно з ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.  Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Стаття 1047 ЦК України регламентує вимоги до письмової форми договору позики, зокрема якщо позикодавцем є юридична особа.
Стаття 1054 ЦК України, яка визначає загальні засади кредитного договору, також передбачає обов`язок банку або іншої фінансової установи надати грошові кошти позичальникові.
Згідно зі статтями 626, 627, 628 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору та визначенні його умов, проте за змістом статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. 
Стаття 639 ЦК України встановлює, що якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми.
Відповідно до статей 203 та 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання сторонами в момент його вчинення вимог закону щодо змісту, форми, дієздатності чи вільного волевиявлення. Тобто недійсність правочину пов`язується виключно з дефектами його формування в момент укладення.
Натомість питання фактичного неотримання або отримання грошових коштів у меншій сумі за своєю правовою природою стосується виконання або реальності договору позики. Спеціальний порядок оспорювання договору позики врегульовано статтею 1051 ЦК України. 
Згідно з ч. 1 статті 1051 ЦК України позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти насправді не були одержані ним від позикодавця. Проте частина третя статті 1051 ЦК України чітко встановлює, що якщо в процесі оспорювання буде встановлено, що грошові кошти насправді не були одержані позичальником, договір позики вважається неукладеним.
Таким чином, закон прямо передбачає, що наслідком неотримання грошових коштів за договором позики є визнання такого договору неукладеним, а не недійсним. Оскільки недійсним може бути визнано лише укладений договір, вимоги про визнання договору позики недійсним внаслідок неотримання грошових коштів суперечать правовій природі інституту недійсності правочинів. Обрання позивачем вимоги про визнання договору недійсним з підстав неотримання коштів є неналежним та неефективним способом захисту прав.
Цей висновок повністю узгоджується з усталеною практикою Верховного Суду. Зокрема, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 червня 2020 року у справі № 145/2047/16-ц зазначила, що недійсним може бути визнаний лише укладений договір. Якщо сторона заперечує сам факт надання коштів чи виникнення зобов`язання, вимога про визнання договору недійсним не підлягає задоволенню через обрання неналежного способу захисту. 
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 18 січня 2023 року у справі № 753/15818/19 та постанові Верховного Суду від 05 березня 2025 року у справі № 554/11260/21, де наголошено, що оспорювання договору позики з мотивів неотримання коштів шляхом пред`явлення позову про визнання його недійсним є помилковим, а належним способом захисту у такому випадку є заперечення проти вимог кредитора про стягнення боргу або пред`явлення позову про визнання зобов`язання (обов`язку) відсутнім.
З огляду на те, що оспорюваний електронний договір є укладеним у відповідності до вимог статей 638, 639 ЦК України, а обрання позивачем позовної вимоги про визнання договору недійсним внаслідок заперечення факту отримання коштів є неналежним та неефективним способом захисту, суд приходить до висновку про повну безпідставність позову та необхідність відмови у його задоволенні. 

Стосовно судових витрат 
Через відмову у задоволенні позову, судові витрати ОСОБА_1 залишити за ним. 
Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 2-13, 76-81, 89, 141, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354, 355 ЦПК України, суд 

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «ТЕХНОФІНАНС» про визнання договору позики недійсним, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору – Товариство з обмеженою від повільністю «Фінансова компанія «КРЕДИТОНЛАЙН», відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду впродовж 30 днів. Повний текст рішення буде складений впродовж 10 днів.

Суддя:          Д.О. Покопцева