Справа № 156/446/26 
Провадження № 1-кп/156/79/26 

В И Р О К
Іменем України
20 травня 2026 року сел. Іваничі
Іваничівський районний суд Волинської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Іваничівського районного суду Волинської області кримінальне провадження № 12025035520000211 від 09.10.2025 року про обвинувачення
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , уродженки села Древині Іваничівського району Волинської області, громадянки України, українки, з середньою освітою, заміжньої, не працевлаштованої, зареєстрованої за адресою та мешканки: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого статті 356 КК України,
учасників кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4 ,
обвинуваченої ОСОБА_3 ,
представника потерпілого Іваничівської селищної ради Володимирського району Волинської області – ОСОБА_5 ,
в с т а н о в и в :
ОСОБА_3 , усвідомлюючи відсутність будь-яких законних підстав, у період часу весни 2025 року по листопад 2025 року (більш точну дату та час встановити не виявилося можливим), всупереч вимогам ст. ст. 116-126 Земельного кодексу України, які регламентують набуття і реалізацію права на землю, з метою отримання прибутку за рахунок обробітку землі та вирощування сільськогосподарської продукції, за відсутності відповідного рішення уповноваженого органу місцевого самоврядування та державної реєстрації про передачу йому у власність чи надання в користування земельних ділянок, які відносяться до земель промисловості, транспорту, електронних комунікацій, енергетики, оборони та іншого призначення, маючи єдиний умисел на самовільне зайняття земельних ділянок комунальної власності Іваничівської селищної ради Володимирського району Волинської області, діючи умисно, за допомогою своєї та найманої сільськогосподарської техніки, вчинила самовільне зайняття частини земельної ділянки, а саме: з цифрою 17 та площею 0,7735 га, яка знаходиться на земельній ділянці з кадастровим номером 0721183400:08:000:0122, загальною площею 54,00 га, та розташована у Мишівському старостинському окрузі Іваничівської селищної територіальної громади Володимирського району Волинської області, шляхом протиправного обробітку ґрунту, оранки та посіву сільськогосподарської культури — сої, з метою подальшого збирання врожаю.
Згідно з висновком судової інженерно-екологічної експертизи від 24.12.2025 № 6009-Е, розмір шкоди заподіяної внаслідок самовільного зайняття частини земельної ділянки ОСОБА_3 , а саме: з цифрою 17 та площею 0,7735 га, яка знаходиться на земельній ділянці з кадастровим номером 0721183400:08:000:0122, загальною площею 54,00 га, що на території Мишівського старостинського округу Іваничівської селищної територіальної громади Володимирського району Волинської області, становить — 92 682,95 гривень (дев`яносто дві тисячі шістсот вісімдесят дві гривні дев`яносто п`ять копійок).
Таким чином, самовільним зайняттям частини земельної ділянки комунальної власності Іваничівської селищної ради Володимирського району Волинської області з цифрою 17 та площею 0,7735 га (в межах земельної ділянки з кадастровим номером 0721183400:08:000:0122) на території Мишівського старостинського округу Іваничівської селищної територіальної громади Володимирського району Волинської області ОСОБА_3 заподіяла збитки в розмірі 92 682,95 гривень (дев`яносто дві тисячі шістсот вісімдесят дві гривні дев`яносто п`ять копійок), чим завдала шкоду законному володільцю земельних ділянок.
Дії ОСОБА_3 , які виразилися у самовільному, всупереч установленому законом порядку, вчиненні дій, правомірність яких оспорюється окремим громадянином, що заподіяли значну шкоду інтересам громадянина, органом досудового розслідування кваліфіковані за ст. 356 КК України.
У судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_3 свою вину у скоєнні кримінального проступку визнала повністю, зазначивши, що обставини та мотиви вчинення правопорушення, які вказано в обвинувальному акті повністю відповідають дійсності. У скоєному щиро розкаялася та зобов`язалася відшкодувати завдані нею збитки.
Представник потерпілого Іваничівської селищної ради Володимирського району Волинської області – ОСОБА_5 просила суд сувого обвинувачену не карати та задовольнити у повному обсязі цивільний позов на відшкодування завданих збитків, поданий прокурором в інтересах Іваничівської селищної ради Володимирського району Волинської області.
Оскільки обвинувачена ОСОБА_3 повністю визнала свою винуватість у скоєнні кримінального проступку, підтвердивши викладене в обвинувальному акті, фактичні обставини ніким з учасників судового провадження не оспорюються, відсутні заперечення та сумніви у добровільності їх позицій, суд, з`ясувавши думку учасників судового процесу, роз`яснивши сторонам кримінального провадження вимоги ч. 3 ст. 349 КПК України і наслідки обмеження обсягу дослідження доказів, за згодою учасників судового процесу, визнав недоцільним дослідження інших доказів, крім письмових доказів по справі, що характеризують особу обвинуваченого. Обвинуваченій роз`яснено, що в даному випадку вона позбавляється права оскаржувати в апеляційному порядку фактичні обставини справи, встановлені доказами, які судом не були досліджені. До таких фактичних обставин відносяться дата, час, місце, спосіб вчинення кримінального правопорушення, винуватість у вчиненні кримінального правопорушення та його мотиви, а також інші обставини, які визнані учасниками судового провадження та ними не оспорюються.
Аналізуючи показання обвинуваченої, суд вважає, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення знайшла своє підтвердження у судовому засіданні під час судового розгляду. Так, ОСОБА_3 надала показання стосовно обставин вчинення інкримінованого їй кримінального проступку, які повністю узгоджуються із встановленими фактичними обставинами кримінального провадження, викладеними в обвинувальному акті і її дії органом досудового розслідування правильно кваліфіковані за ст. 356 КК України як самоправство, тобто самовільне, всупереч установленому законом порядку, вчинення дій, правомірність яких оспорюється окремим громадянином.
Відповідно до вимог ст. ст. 50, 65 КК України та п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання. Визначаючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, суд повинен виходити із сукупності всіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву і цілі, способу, обстановки і стадії вчинення злочинів, тяжкості наслідків, що настали.
Відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими так і іншими особами. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Під час призначення обвинуваченій виду і міри покарання, суд враховує характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального проступку, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання, дані про особу обвинуваченої.
Так, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України, яке відповідно до ч. 2 ст. 12 КК України є кримінальним проступком.
Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_3 , які передбачені ст. 66 КК України, є щире каяття.
Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого в ході судового розгляду справи не встановлено.
ОСОБА_3 раніше не судима, на обліку в лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, заміжня, на утриманні неповнолітніх дітей та непрацездатних осіб не має.
Суд також враховує, що кримінальним правопорушенням завдано шкоди на суму 92 682,95 грн., розмір якої з урахуванням конкретних обставин цієї справи визнав значним.
З урахуванням ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, сукупності усіх обставин, що його характеризують, обставини, що пом`якшує відповідальність, даних про особу обвинуваченої, яка раніше несудима, та з урахуванням розміру завданої кримінальним правопорушенням шкоди, повного визнання вини обвинуваченою у скоєному, позиції прокурора у справі, згідно з якою виправлення обвинуваченого можливе без позбавлення чи обмеження волі, суд дійшов висновку про необхідність призначення покарання обвинуваченій ОСОБА_3 у виді штрафу, в межах санкції ст. 356 КК України.
Запобіжний захід обвинуваченій ОСОБА_3 не обирався.
Процесуальні витрати за проведення судової експертизи відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України слід стягнути з обвинуваченої.
Щодо цивільного позову суд зазначає, що відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 91 КПК України вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, належить до обставин, які підлягають доказуванню в кримінальному провадженні.
Статтями 127, 128 цього Кодексу передбачено право особи на відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення, шляхом її стягнення за судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.
Відповідно до ч. 5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, зазначеним Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми ЦПК України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Частиною 1 ст. 1166 ЦПК України передбачено, що шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Цивільний позов заявлений прокурором у кримінальному провадженні ОСОБА_4 в інтересах держави в особі Іваничівської селищної ради Володимирського району Волинської області у сумі 92 682 (дев`яносто дві тисячі шістсот вісімдесят дві) гривні 95 коп. слід задовольнити повністю, оскільки суд визнав доведеним факт вчинення ОСОБА_3 кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України та заподіяння вчиненим кримінальним правопорушенням значної шкоди інтересам Іваничівської селищної ради Володимирського району Волинської області у розмірі 92 682,95 грн, що підтверджується  висновком судової інженерно-екологічної експертизи від 24.12.2025 № 6009-Е.
Оскільки, обвинувачена ОСОБА_3 в судовому засіданні вказувала на те, що для обробітку частини земельної ділянки комунальної власності вона використовувала трактор Т-25 р.н.з. НОМЕР_2 з причепом н.з. НОМЕР_3 та комбайн зернозбиральний марки «CLAAS DOMINATOR 76» р.н.з. НОМЕР_4 , застосований захід забезпечення у виді арешту майна згідно з ухвалою слідчого судді Нововолинського міського суду Волинської області від 28.10.2025 в частині арешту, накладеного на трактор Т-25 р.н.з. НОМЕР_2 з причепом н.з. НОМЕР_3 , комбайн зернозбиральний марки «CLAAS DOMINATOR 76» р.н.з. НОМЕР_4 потрібно скасувати у зв`язку з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд.
Застосований захід забезпечення у виді арешту майна згідно з ухвалою слідчого судді Нововолинського міського суду Волинської області від 22.04.2025 на земельну ділянку з кадастровим номером 0721183400:10:000:0014, площею 1,9999 га, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства також слід скасувати у зв`язку з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд.

Питання про долю речових доказів відповідно до ч. 9 ст. 100 КПК вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. При цьому гроші, цінності та інше майно, які підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та/або зберегли на собі його сліди, конфіскуються.
Верховний Суд у своїй постанові від 9 квітня 2019 року у справі№ 138/2740/16-к звернув увагу на те, що перед тим, як визначити справедливий баланс між інтересом особи, котрій належить майно, та інтересом суспільства у боротьбі зі злочинністю, суд, вирішуючи питання про спеціальну конфіскацію, має перш за все встановити, чиї майнові інтереси постраждають у випадку конфіскації такого майна.
ОСОБА_3 самовільно зайняла частину земельної ділянки, задавши шкоди її власнику. Після самовільного зайняття ділянки ОСОБА_3 незаконно використовувала її на власний розсуд з метою отримання прибутку за рахунок обробітку землі та вирощування сільськогосподарської продукції. 
Постановою дізнавача СД відділення поліції № 1 (м. Нововолинськ) Володимирського РВП ГУНП у Волинській області лейтенанта поліції ОСОБА_6 від 17.10.2025 року сою вагою 2,38 тон, передану на зберігання ОСОБА_3 визнано речовим доказом. Вищезгаданий урожай сої має значення та ознаки речових доказів у кримінальному провадженні № 12025035520000211 від 09.10.2025, а тому відповідно до п. 6 ч. 9 ст. 100 КПК України підлягає конфіскації. Аналогічна позиція висловлена у постанові колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 02.04.2026 у справі № 930/2820/24 (провадження № 51-2090км25), відповідно до якої зібраний на  самовільно зайнятій земельній ділянціурожай підтверджує обставини, котрі належать до предмета доказування за ст. 91 КПК України, тож визнання зерна речовим доказом не суперечить положенням ст. 98 цього Кодексу, а конфіскація урожаю в дохід держави як майна, одержаного внаслідок учинення злочину, є правомірною, узгоджується з приписами п. 6 ч. 9 ст. 100 вказаного Кодексу.
На підставі викладеного та керуючись ст. 12, 50, 53, 65-67, 356 КК України, ст. ст. 349, 368, 370, 373, 394 КПК України, суд, - 
у х в а л и в :
ОСОБА_3  визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України, та призначити покарання у виді штрафу у розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 (п`ятсот десять) гривень 00 коп. 
Реквізити для сплати штрафу: населений пункт: Іваничівська селищна ТГ; отримувач: ГУК у Волинська обл/сел. Іваничі/24062200; код отримувача: ЄДРПОУ 38009371; банк отримувача: Казначейство України; рахунок: UA978999980314010611000003484; код доходів бюджету: 24062200 «кошти за шкоду, що заподіяна на земельних ділянках державної та комунальної власності, які не надані у користування та не передані у власність, внаслідок їх самовільного зайняття, використання не за цільовим призначенням, зняття ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) без спеціального дозволу; відшкодування збитків за погіршення якості ґрунтового покриву тощо та за неодержання доходів у зв`язку з тимчасовим невикористанням земельних ділянок».

Цивільний позов заявлений прокурором в інтересах держави в особі Іваничівської селищної ради Володимирського району Волинської області - задовольнити повністю.
Стягнути з  ОСОБА_3  на користь Іваничівської селищної ради Володимирського району Волинської області шкоду, завдану кримінальним правопорушенням у сумі 92 682 (дев`яносто дві тисячі шістсот вісімдесят дві) гривні 95 коп.

Стягнути з  ОСОБА_3  на користь держави 13 570 (тринадцять тисяч п`ятсот сімдесят гривень) 56 коп. витрат за проведення інженерно-екологічної експертизи № 60009-Е від 12.12.2025. 
Реквізити для сплати судових витрат: отримувач коштів: ГУК у Волин.обл/м. Луцьк/24060300; код класифікації доходів: 24060300; код отримувача: 38009371; рахунок отримувача: UA888999980313030115000003550;банк отримувача: Казначейство України (ел. адм. подат.).

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Нововолинського міського суду Волинської області від 28.10.2025 в частині арешту на трактор Т-25 р.н.з. НОМЕР_2 з причепом н.з. НОМЕР_3 та на комбайн зернозбиральний марки «CLAAS DOMINATOR 76» р.н.з. НОМЕР_4 - скасувати.
Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Нововолинського міського суду Волинської області від 22.04.2026 року на земельну ділянку з кадастровим номером 0721183400:10:000:0014, площею 1,9999 га, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства - скасувати.
Речові докази: 
1) трактор Т-25 р.н.з. НОМЕР_2 з причепом н.з. НОМЕР_3 повернути власникові ОСОБА_7 ;
2) комбайн зернозбиральний марки «CLAAS DOMINATOR 76» р.н.з. НОМЕР_4 повернути власникові ОСОБА_8 .
3) Сою вагою 2,38 тон, яку було передано на зберігання гр. ОСОБА_3 - конфіскувати в дохід держави.
4) земельну ділянку з кадастровим номером 0721183400:10:000:0014, площею 1,9999 га, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 377342507211, час державної реєстрації: 04.06.2014) – повернути в розпорядження власниці ОСОБА_3 .

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржений до Волинського апеляційного суду через Іваничівський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення, крім підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.
Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Згідно з п.15 ст. 615 КПК України, в умовах дії запровадженого в Україні з 24.02.2022 воєнного стану, після складання та підписання повного тексту цього вироку суд обмежився проголошенням резолютивної частини, водночас повний текст цього вироку вручений (направлений) учасникам судового провадження в день проголошення 20 травня 2026 року.

Суддя 	ОСОБА_1