П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 120/2783/26 
Головуючий у 1-й інстанції: Комар П.А.
Суддя-доповідач: Слободонюк М.В. 
20 травня 2026 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Слободонюка М.В. 
суддів: Канигіної Т.С.  Кузьмишина В.М. 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького окружного адміністративного суду від 11 березня 2026 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Голови Вінницького апеляційного суду Сергія Медвецького про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 звернувся до Вінницького окружного адміністративного суду з позовом до Голови Вінницького апеляційного суду Сергія Медвецького про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.
Ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 11 березня 2026 року зазначену позовну заяву разом з доданими до неї матеріалами повернуто особі, яка її подала у зв`язку з тим, що позивач, не дочекавшись результату розгляду апеляційної скарги на ухвалу про повернення попереднього аналогічного позову, повторно звернувся до суду з тотожними позовними вимогами, що судом розцінено як зловживання процесуальними правами згідно з частинами 2, 3 статті 45 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).
Не погоджуючись з постановленою ухвалою від 11.03.2026, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій апелянт просить її скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм процесуального права.
Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 20.04.2026 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 та призначено справу до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження.
У встановлений судом строк від представника відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просить залишити її без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, а також правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального права, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити виходячи з наступних міркувань.
Так, з матеріалів справи апеляційним судом встановлено, що 15.01.2026 позивач уже звертався до Вінницького окружного адміністративного суду із аналогічним позовом до Голови Вінницького апеляційного суду Сергія Медвецького про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії (справа № 120/538/26).
Ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 16.02.2026 згадану вище позовну заяву ОСОБА_1 повернуто позивачу на підставі п. 1 ч. 4 ст. 169 КАС України.
Водночас, не погоджуючись з постановленою ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 звернувся до Сьомого апеляційного адміністративного суду з апеляційною скаргою.
Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 03.03.2026 відкрито апеляційне провадження у справі № 120/538/26 та призначено її до розгляду в порядку письмового провадження. Наразі апеляційний розгляд справи № 120/538/26 триває.
У зв`язку із зазначеними обставинами, ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 11 березня 2026 року повторно подану позовну заяву ОСОБА_1 повернуто згідно з ч. 3 ст. 45 КАС України. Підставою для такого повернення позовної заяви слугували висновки суду першої інстанції про зловживання позивачем процесуальними правами, що, на думку суду, виразилось у одночасному оскарженні ухвали про повернення раніше поданої позовної заяви та повторному зверненні до суду з аналогічним позовом.
На переконання колегії суддів такі висновки суду першої інстанції є передчасними та не ґрунтуються на правильному застосуванні норм Кодексу адміністративного судочинства України.
Так, відповідно до вимог частини першої статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.
Умови, при яких позовна заява повертається позивачеві наведені в частині четвертій статті 169 КАС України.
Разом із тим відповідно до частини 7 статті 169 КАС України повернення позовної заяви не позбавляє особу права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.
Зазначена норма не містить обмежень щодо моменту реалізації такого права, зокрема не пов`язує можливість повторного звернення до суду із необхідністю очікування результатів перегляду відповідної ухвали в апеляційному порядку.
Колегія суддів акцентує увагу на тому, що згідно зі статтею 256 КАС України ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, а у випадку постановлення її поза межами судового засідання або під час розгляду справи в порядку письмового провадження - з моменту її підписання суддею (суддями).
Тобто, ухвала суду про повернення позовної заяви від 16.02.2026 у справі №120/538/26 набрала законної сили з моменту її постановлення (підписання) - 16.02.2026, та подальше її оскарження в апеляційному порядку жодним чином не впливає на наслідок набрання нею чинності.
При цьому право особи на апеляційне оскарження ухвали, передбачене статтею 293 КАС України, теж не ставиться у залежність від реалізації позивачем права на повторне звернення до суду відповідно до частини сьомої статті 169 КАС України.
Таким чином сам по собі факт подання апеляційної скарги на ухвалу про повернення позовної заяви є формою реалізації процесуального права особи на судовий захист та не може тлумачитись як обставина, що обмежує інші процесуальні права позивача, зокрема право на повторне звернення до суду, можливість якого прямо передбачена положеннями ч. 7 ст. 169 КАС України.
Отже, одночасне використання позивачем передбачених законом процесуальних механізмів - оскарження ухвали про повернення позовної заяви та повторне звернення до суду з аналогічним позовом - саме по собі не свідчить про недобросовісність його процесуальної поведінки.
Посилання суду першої інстанції на можливість виникнення у провадженні суду двох тотожних спорів у разі скасування ухвали від 16.02.2026 є припущенням та не може бути покладене в основу висновку про зловживання процесуальними правами, оскільки на момент вирішення питання про відкриття провадження у даній справі відсутні обставини, які б свідчили про існування у провадженні суду іншої справи між тими самими сторонами, з тим самим предметом та з тих самих підстав. 
Крім того, положення пункту 5 частини 4 статті 169 КАС України, на які послався суд першої інстанції, підлягають застосуванню виключно за наявності сукупності умов, зокрема коли інший тотожний позов перебуває на розгляді суду та щодо нього не постановлено відповідного процесуального рішення. 
У даному випадку сам по собі факт відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою позивача на ухвалу про повернення позовної заяви від 16.02.2026 у справі № 120/538/26 не свідчить про втрату нею законної сили. З огляду на це, первинно подана позовна заява вважається такою, що повернута, і не перебуває у провадженні суду першої інстанції, а відтак відсутні підстави вважати, що на момент звернення з повторним позовом у провадженні суду вже існувала тотожна справа.
Таким чином відкриття апеляційного провадження за скаргою на ухвалу про повернення позовної заяви не означає наявності в провадженні суду першої інстанції тотожної справи, а тому не створює перешкод для повторного звернення з позовом. 
Згідно з частиною другою статті статтею 45 КАС України зловживання процесуальними правами має місце, зокрема, у разі вчинення учасником процесу дій, спрямованих на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи, одночасне подання декілька ідентичних позовів або вчинення інших дій, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями, що суперечать завданню адміністративного судочинства.
Однак суд першої інстанції не навів жодних об`єктивних даних, які б свідчили про наявність у діях позивача умислу на недобросовісне використання процесуальних прав, зокрема з метою маніпуляції автоматизованим розподілом справ чи створення штучних перешкод для розгляду справи.
Фактично висновок про зловживання процесуальними правами зведено до констатації самого факту повторного звернення до суду за наявності апеляційного оскарження ухвали про повернення позову, що не може вважатися достатньою підставою для застосування наслідків, передбачених частинами 2 та 3 статті 45 КАС України.
За таких обставин суд апеляційної інстанції доходить висновку, що у суду першої інстанції були відсутні правові підстави для повернення позовної заяви з мотивів зловживання процесуальними правами.
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є, зокрема, неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.
Враховуючи вищевикладене, апеляційна скарга позивача підлягає задоволенню, а ухвала суду від 11 березня 2026 року про повернення позовної заяви - скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 312, 315, 320, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Ухвалу Вінницького окружного адміністративного суду від 11 березня 2026 року про повернення позовної заяви ОСОБА_1 до Голови Вінницького апеляційного суду Сергія Медвецького про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, - скасувати.
Справу направити до Вінницького окружного адміністративного суду для продовження розгляду.

Постанова суду набирає законної сили з дати її ухвалення. Порядок касаційного оскарження передбачений ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий	 		Слободонюк М.В.	
 	 	 	 	
Судді	 	  	Канигіна Т.С.    Кузьмишин В.М.