ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2026 р. м. Чернівці Справа № 600/5181/25-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Маренича І.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Галицький трактор" до Чернівецької митниці про визнання протиправним та скасування рішення, -
В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Галицький трактор" (далі - позивач) звернулося в суд з позовом до Чернівецької митниці (далі - відповідач), в якому просить:
- визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості від 05.09.2025 року № UA408000/2025/000309/2.
В обґрунтування протиправності оскаржуваного рішення позивач зазначав, що ним було подано до відповідача митну декларацію, якою було задекларовано для митного оформлення товар та визначено його митну вартість за основним методом. Однак, за результатами розгляду поданої митної декларацій та доданих до них документів, відповідачем протиправно винесено оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів. Вказане рішення позивач вважає протиправним, оскільки при здійсненні митного оформлення товару ним були надані всі необхідні документи, які підтверджували ціну товару.
Ухвалою Чернівецького окружного адміністративного суду відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
Відповідач подав відзив на позов, відповідно до змісту якого заперечив проти задоволення. Вказував, що прийняте рішення про коригування митної вартості прийнято правомірно. Відповідач вказує на те, що при аналізі поданих митному органу документів були виявлені неточності, що викликало у митного органу обґрунтовані сумніви щодо повноти та коректності інформації, зазначеної у документах та повноти всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів. Таким чином, у зв`язку із неподанням декларантом достовірних відомостей про визначення митної вартості товару, та відповідно до умов, зазначених у ч.2-4 ст.53 Митного кодексу України, митний орган обґрунтовано відмовив у митному оформленні товарів за заявленою декларантом вартістю. З огляду на наведене, відповідач вважає, що під час здійснення контролю митної вартості товарів позивача та прийняття оскаржуваних рішень він діяв у відповідності до вимог законодавства, не порушував прав та законних інтересів позивача, а тому відсутні підстави для задоволення позову.
Дослідивши письмові докази судом встановлено наступне.
01.01.2025 між китайською фірмою "WEIFANG SAILLONG AGRICULTURAL EQUIPMENT CO.LTD" як Продавцем та товариством з обмеженою відповідальністю "ГАЛИЦЬКИЙ ТРАКТОР", як Покупцем, було укладено договір купівлі-продажу товарів №GT-WSA/1 (далі - Контракт).
Предметом Контракту згідно пункту 1.1 Продавець продає, а Покупець купує товар у кількості, асортименті та за цінами, вказаними у специфікаціях до Контракту. Товар купується для його подальшого перепродажу на території України.
Відповідно до п. 2.1 Контракту, поставка товару здійснюється партіями. Розмір кожної визначається у специфікаціях, що додаються до Контракту. Згідно п.3.2 умови поставки товару - СРТ Івано-Франківськ, Україна або FOB Циндао, Китай.
Згідно пункту 3.9 Контракту, протягом 10 днів з дня відвантаження продавець повинен направити покупцеві наступні документи: інвойс на заявлену партію товару з підписом та печаткою продавці, морський коносамент, пакувальний лист з підписом та печаткою продавця, сертифікат походження та копію експортної митної декларації Китаю (китайською мовою).
Пунктом 5.1 Контракту визначено, що оплата товару, що поставляється, здійснюється Покупцем в доларах США шляхом здійснення переказу на розрахунковий рахунок Продавця. Пунктом 5.2 Контракту визначено, що Покупцеві надається можливість оплачувати кожну партію товару частинами. Відповідно до цієї умови покупець може здійснити оплату або 100% передоплату товару на умовах, зазначених в специфікації, рахунку-фактурі. Термін оплати кожної партії товару 365 днів з моменту завантаження контейнерів з товаром на морський транспорт.
В рамках даного Договору Продавцем було продано Покупцеві товари: "Колісний мінітрактор для сільськогосподарських робіт, з потужністю двигуна не більш як 18 кВт в комплекті з ЗІП, побутового призначення. Мінітрактор SAILLONG ХТ-244 - 22 шт. в розібраному стані, двигун дизельний, робочий об`єм циліндрів 1500 см3. Мінітрактори Скаут Т220-В - 33 шт, в розібраному стані, двигун дизельний, робочий об`єм циліндрів 1500 см3 та запасні частини до сільськогосподарської техніки» за заявленою митною вартістю за ціною договору на загальну суму поставки 41894,00 дол. СІІІА.
На виконання вказаного контракту до митного контролю та митного оформлення позивачем 25.08.2025 року було подано митну декларацію №25UA408020031420U9.
До вказаної митної декларації були долучені: зовнішньоекономічний контракт №GT- WSA/1 від 01.01.2025, інвойс №LP250121003-1 від 27.05.2025, пакувальний лист №4-1 від 27.05.2025, специфікацію №4 від 27.05.2025, експортну митну декларацію №425820250000651584 від 30.05.2025, коносамент №WWA25050477 від 02.06.2025, лист продавця товару (експортера) №27/08-1 від 27.08.2025, тощо.
За результатом розгляду митної декларації №25UA408020031420U9 відповідачем прийнято рішення про коригування митної вартості товару №UA408000/2025/000309/2 від 05.09.2025, згідно з яким митним органом визначено митну вартість за резервним методом. У зв`язку з коригуванням митної вартості товарів, Чернівецькою митницею винесено картку відмови в прийнятті митних декларацій, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення.
Не погоджуючись з рішенням відповідача, позивач звернувся до суд з вказаним позовом.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 41 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Відносини, пов`язані із справлянням митних платежів, регулюються Митним кодексом України від 13.03.2012 № 4495-VI (далі – МК України).
Згідно зі ст. 49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
За правилами статті 51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.
У відповідності до ч. 1 ст. 52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.
Згідно з ч. 2 ст. 52 МК України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.
Відповідно до вимог ч.ч. 1 та 2 ст. 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Згідно з ч. 1 ст. 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.
Відповідно до частин 1-3 статті 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.
Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.
За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.
Згідно з частинами 6 та 7 вказаної статті МК України, митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій-четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
У разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.
Відповідно до частини першої статті 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
Положеннями частин другої та третьої статті 57 МК України визначено, що основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).
Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності (частина четверта статті 57 МК України).
За приписами частини восьмої статті 57 МК України, у разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.
Системний аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що основним методом визначення митної вартості товарів є перший метод (за ціною договору), але обов`язок довести задекларовану митну вартість товару лежить на декларанті. Декларант при митному оформленні імпортованого товару зобов`язаний надати документи за переліком, визначеним частиною другою статті 53 МК України. Контролюючий орган вправі витребувати додаткові документи на підтвердження задекларованої митної вартості у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Водночас, наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Такі сумніви можуть бути зумовлені, зокрема неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товару, невідповідністю характеристик товару, зазначених у поданих документах, результату митного огляду цього товару, порівнянням заявленої митної вартості з митною вартістю ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено.
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом, зокрема, у постанові від 07.05.2020 у справі № 826/10527/17.
Вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, не передбачені МК України (ст. 53) заборонено, проте надання документів, які підтверджують митну вартість товарів, що визначені частиною другою статті 53 МК України, є обов`язком декларанта. До таких документів які підтверджують митну вартість товарів відносять зокрема такі документи як рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу), банківські платіжні документи, або інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що стосуються оцінюваного товару та які підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару.
Відповідно до ч. 3 ст. 54 Митного кодексу України за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.
З матеріалів справи вбачається, що позивач подав до Чернівецької митниці Держмитслужби України митну декларацію з метою митного оформлення товару.
До вказаної митної декларації були додані товарно-супровідні документи на товар, а саме: зовнішньоекономічний контракт, інвойс, сертифікат про походження товару, специфікацію, експортну митну декларацію, коносамент, лист продавця товару (експортера), тощо.
Однак, відповідно до оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товарів митним органом визначено митну вартість за резервним методом та винесено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення.
Приймаючи оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів митний орган виходив із того, що подані позивачем документи, які підтверджують митну вартість, документально не підтверджують числові значення складових митної вартості товару та містять розбіжності.
Надаючи правову оцінку обґрунтованості зауважень митного органу до змісту та комплектності поданих позивачем разом із митними деклараціями документами, суд зазначає наступне.
Згідно з ч. 4 т. 9, ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з`ясування всіх обставин у справі з обов`язком суб`єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій чи рішень.
Однак у ході судового розгляду справи відповідачем не доведено суду, що виявлені ним у поданих декларантом документах розбіжності дійсно мають вплив на правильність визначення митної вартості, що не відповідає приписам ч. 3 ст. 53 МК України.
Поряд з цим, згідно обставин справи, декларантом вартість товару була визначена відповідно до основного методу визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції).
При цьому відповідачем не надано обґрунтування, чому вказані документи не спростовують розбіжності та невідповідності зазначені у оскаржуваних рішеннях та наданих повідомленнях і які саме розбіжності та невідповідності.
Встановивши, що подані документи містять розбіжності, контролюючий орган повинен вказати, які саме з поданих декларантом документів та які саме показники цих документів містять розбіжності.
З зазначеного слідує, що митний орган не навів доказів того, що документи, подані декларантом, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, невідповідності обраного позивачем методу визначення митної вартості товарів.
Відтак суд вважає, що у поданих до митного оформлення товарів документах відсутні розбіжності, оскільки вони містять всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару та щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за цей товар.
Водночас, митним органом як суб`єктом владних повноважень, не надано суду обґрунтованих доводів й, відповідно, не доведено наявності правових підстав для обґрунтованого сумніву у достовірності поданих декларантом відомостей на підтвердження правильності визначення ним митної вартості товару за ціною договору.
Враховуючи викладене у своїй сукупності, суд погоджується з твердженням позивача про подання ним разом з митними деклараціями до митного органу усіх належних документів, що підтверджують заявлену митну вартість товару, та, відповідно, про безпідставність висновку відповідача про те, що надані позивачем документи містять розбіжності і не підтверджують заявлену за ціною договору митну вартість товару. Указане свідчить про безпідставність та незаконність оскаржуваних рішень митниці про коригування митної вартості.
Під час судового розгляду справи відповідач не довів, що витребувані митним органом у декларанта документи є документами, необхідними для усунення (спростування) саме тих розбіжностей, які мали місце на думку митного органу в документах, поданих позивачем до митного оформлення товару.
Відповідно до позиції Верховного Суд, зокрема, у постанові від 05.03.2019 у справі №815/5791/17 Верховний Суд наголошує і вказує, що основними документами, які підтверджують митну вартість товару, є зовнішньоекономічний договір (контракт), рахунок-фактура (інвойс).
Відповідач, приймаючи оскаржувані рішення, не навів аргументовані та конкретні доводи щодо наявності у поданих позивачем документах розбіжностей, ознак підробки або відсутність конкретних відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів.
Слід зазначити, що фактична оплата за поставлений товар, як і спосіб здійснення такої оплати (готівковий, безготівковий) так і часові рамки оплати (передоплата, післяплата, відстрочка) ніяким чином не впливає на ціну (розмір оплати) товару, що передбачена контрактом (з урахування додаткових платежів, якщо такі передбачені чи здійснені).
Аналогічний висновок викладений Верховним Судом у постанові від 17 квітня 2018 року у справі №815/329/17 та постанові від 12 березня 2019 року у справі №803/3649/15.
У постанові від 19.02.2019 у справі №805/2713/16-а Верховний Суд зазначив, що спрацювання системи управління ризиками є лише рекомендацією посадовій особі органу доходів і зборів більш детально проаналізувати умови зовнішньоекономічної операції, та не може бути безумовною підставою для відмови в оформленні товару за самостійно заявленою декларантом митною вартістю товарів. Різниця між вартістю товару, задекларованого особою та вартістю схожих товарів, що розмитнювались цією особою чи іншими особами у попередніх періодах також не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів до показників автоматизованої системи аналізу та управління ризиками.
Відповідно до частини 5 статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
З вказаних підстав суд вважає безпідставними доводи митного органу в оскаржуваних рішеннях про неможливості здійснити перевірку числових значень митої вартості товару.
Так, судом встановлено, що рішенням про коригування митної вартості товару №UA408000/2025/000309/2 від 05.09.2025 зазначено наступні підстави для неможливості визначення митної вартості товару заявленої декларантом:
- відповідно до п.3.2 контракту від 01.01.2025 №GT-WSA/1 поставка по даному контракту може здійснюватися на умовах CPT Івано-Франківськ (Україна) або FOB порт Циндао (Китай). В специфікації №4 від 27.05.2025 і інвойсі №LP250121003-1 від 27.05.2025 заявлено умови поставки CPT Івано-Франківськ (Україна). За результатами аналізу митних оформлень ТОВ "ГАЛИЦЬКИЙ ТРАКТОР" встановлено, що разом з митною декларацією надано копію митної декларації країни відправлення №425820250000651584 від 30.05.2025, в якій зазначено інвойс №LP250121003-1 від 27.05.2025, відповідно до якого і здійснюється дане митне оформлення. Також разом з митною декларацією надано документи, що стосуються копії митної декларації країни відправлення, а саме, лист "WEIFANG SAILLONG AGRICULTURAL EQUIPMENT CO.,LTD" б/н від 27.08.2025 та його переклад (лист ТОВ «Галицький Трактор» №27/08-1 від 27.08.2025). В копії митної декларації країни відправлення №425820250000651584 від 30.05.2025 зазначено умови поставки CPT та код (3). Але, відповідно до Правил заповнення митних декларацій в Китайській Народній Республіці (КНР) код (3) відповідає умовам поставки FOB, а умови поставки CPT співвідносяться до CFR з кодом (2). Декларантом подано лист "WEIFANG SAILLONG AGRICULTURAL EQUIPMENT CO.,LTD" б/н від 27.08.2025 та надано його переклад листом ТОВ "Галицький Трактор" №27/08-1 від 27.08.2025, в якому зазначено, що в копію митної декларації країни відправлення №425820250000651584 від 30.05.2025 відправником самостійно в режимі "без машини" заповнено графу з умовами поставки, а саме зазначено CPT. Роз`яснення, наведені в абзаці третьому цього листа не відповідають Правилам заповнення митних декларацій в (КНР). Додатково про умови поставки FOB свідчить наступне: відповідно до п.3.8 контракту від 01.01.2025 №GT-WSA/1 морський коносамент повинен містити позначку "SHIPPED ON BOARD", що означає "відправлено на борт" та характерно для умов поставки FOB порт Циндао (Китай). В поданому до митного оформлення коносаменті №WWA25050477 від 02.06.2025 така позначка відсутня;
- в п.5.2 контракту від 01.01.2025 №GT-WSA/1 зазначено, що покупець може оплачувати кожну партію товару частинами, в саме, може здійснити оплату або 100% передплату товару на умовах, зазначених в специфікації, рахунку-фактурі. В Специфікації №4 від 27.05.2025 та інвойсі №LP250121003-1 від 27.05.2025 зазначено умови оплати: "передплата впродовж 365 днів від дати виставлення інвойсу". Інвойс виставлений 27.05.2025, відомості щодо здійснення/нездійснення оплати (або її частки) відсутні, документів не надано;
- також сумніви щодо поданих до митного оформлення документів викликає наступне: відповідно до п.3.9 контракту від 01.01.2025 №GT-WSA/1 пакувальний лист повинен містити підпис та печатку Продавця. Пакувальний лист № 4-1 від 27.05.2025 містить ознаки накладення підпису та печатки за допомогою комп`ютерної графіки, що викликає сумніви стосовно автентичності цього документу;
Щодо доводів відповідача про суперечність у наданих позивачем документах стосовно умови поставки - CPT Івано-Франківськ (Україна) та FOB порт країни відправлення (Китай) суд зазначає таке.
Відповідно до пунктів 3.1., 3.2. Контракту №GT-WSA/1 від 01.01.2025 встановлено, що правила тлумачення торгових термінів - "Інкотермс 2000" є обов`язковими для виконання Сторонами за цим Договором. Умови поставки СРТ Івано-Франківськ, Україна або FOB порт Циндао Китай.
В інвойсі №LP250121003 від 27.05.2025 визначено умову поставки CPT Ivano-Frankivsk, Ukraine.
Згідно з правилами Інкотермс 2010: СРТ означає, що продавець доставить товар названому їм перевізнику. Крім цього, продавець зобов`язаний оплатити витрати, пов`язані з перевезенням товару до названого пункту призначення. Пункт призначення в свою чергу визначено м. Івано-Франківськ, Україна.
Тобто, сторони домовились, що витрати на транспортування товару до місця призначення вже включені у вартість товару.
Суд звертає увагу, що умови поставки товару визначено сторонами в укладеному між ними Контракті №GT-WSA/1 від 01.01.2025 та інвойсі, а не в коносаменті.
Суд вказує, що зазначений у коносаменті №WWA25050477 від 02.06.2025 порт призначення - Констанца, Румунія є лише транзитним портом, оскільки постачальник зобов`язаний доставити товар до м.Івано-Франківськ, Україна. 
Відповідно до інвойсу №LP250121003 та пунктом 3 Контракту місцем поставки є Україна, а не Румунія, а тому витрати на транспортування включено на маршруті транспортування саме до названого місця призначення - України.
У постанові від 16 червня 2023 року у справі №825/2410/16, Верховний Суд вказав, що частиною другою статті 53 МК України передбачено, що документами, які підтверджують митну вартість, є, зокрема, транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів.
Судом встановлено, що відповідно до умов контракту поставка товару за цим контрактом здійснювалася відповідно до правил Інкотермс-2010 (офіційних правил тлумачення торговельних термінів Міжнародної торгової палати (редакція 2010 року). Кожна партія товару, його кількість, асортимент та умови поставки визначалися в рахунку фактурі (інвойсі).
Щодо умови поставки "FOB" - вільно на борті судна (найменування порту відвантаження) - FOB (free on board) - умова, яка використовується при морських перевезеннях. За нею продавець зобов`язаний за власний рахунок доставити товар на борт судна, зафрахтованого покупцем, а також у зазначений термін в узгодженому порту відвантаження повідомити та передати йому документи разом з коносаментом. Покупець укладає угоду перевезення, повідомляє продавцеві назву судна, місце відвантаження, необхідну дату поставки та несе всі витрати, пов`язані з переміщенням товару, з моменту фактичного переходу товару через поручні судна в зазначеному порту відвантаження.
З урахуванням викладеного суд вважає, що умови поставки "FOB" не відповідають умовам Контракту №GT-WSA/1.
Окрім цього, суд зазначає, що позивачем на адресу митного органу було направлено лист за Вих.№27/08-1 від 27.08.2025, яким зазначено, що при оформленні експортної декларації від 30.05.2025р. на адресу ТОВ «Галицький Трактор» на контейнери MRSU6936312, TCKU7639165 товар: Мінітрактор SA1LLONG ХТ-244 та запасні частини нами були зазначені умови поставки СРТ - Івано-Франківськ, що передбачено контрактом №GT-WSA/1 від 01.01.2025р. між компаніями.
На практиці електронна система декларування в Китаї підтримує лише 5 кодів: CIF, C&F, FOB, C&І та EXW. Інші коди були видалені із автоматичного списку системи в грудні 2022 року і при підключенні до системи тепер не відображаються. Тому, якщо необхідно вказати умови поставки СРТ, доводиться заповнювати графу самостійно в режимі "без машини".
У китайській митній декларації для експортного товару, поставленого на умовах СРТ (Carriage Paid То), необхідно вказувати код, що відповідає СРТ, який, за фактом, найближче відповідає коду CIF (1) або FOB (3), якщо СРТ не передбачено в системі. Тому у зв`язку з відсутністю страхування графа «умови поставки» заповнена саме таким чином. 
Також вказано, що у 2 графах «доставка» та «інші витрати» вказано загальну суму за транспортування 2 контейнерів до погодженого пункту призначення - міста Івано-Франківськ 15800 дол.США, що передбачено умовами поставки СРТ - Івано-Франківськ.
З урахуванням викладеного суд вважає, до митного оформлення позивач надав достатні документи на підтвердження, що умовами поставки є саме CPT, а не FOB, та усі витрати на транспортування/витрати, пов`язані з транспортуванням товару до погодженого сторонами місця призначення (CPT Ivano-Frankivsk, Ukraine) включено в ціну товару.
Щодо доводів відповідача про ненадання митному органу відомостей про оплату товару, суд зазначає наступне.
Пунктом 5.2 контракту від 01.01.2025 №GT-WSA/1 зазначено, що Покупець може оплачувати кожну партію товару частинами. Відповідно до цієї умови Договору, Покупець може здійснити оплату або 100% передплату товару на умовах, зазначених в специфікації, рахунку-фактурі. Термін оплати кожної партії товару: 365 днів з моменту завантаження контейнерів з товаром на морський транспорт.
В Специфікації №4 від 27.05.2025 та інвойсі №LP250121003-1 від 27.05.2025 зазначено умови оплати: "передплата впродовж 365 днів від дати виставлення інвойсу".
З цього слідує, що сторони домовилися, що оплата Товару здійснюється на умовах передплата впродовж 365 днів від дати виставлення інвойсу. На момент митного оформлення оплата за партію оцінюваного товару не була здійснена.
Пунктом 4 ч. 2 ст. 53 МК України передбачено, що банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару надаються за умови, якщо рахунок сплачено.
Проте, у цій справі рахунок сплачено не було, банківські платіжні документи відсутні, а тому у позивача була відсутня можливість надання банківських платіжних документів.
Верховний Суд у постанові від 19 вересня 2022 року у справі №1.380.2019.004890 навів таку правову позицію:
" Щодо висновку контролюючого органу про необхідність надання позивачем банківських платіжних документів, що стосуються оцінюваного товару, суди встановили, що він є безпідставним, оскільки частиною 4 ст. 53 Митного кодексу України передбачено надання наведених документів за їх наявності. Тоді як укладений позивачем контракт купівлі-продажу №1 від 07.05.2018 передбачає післяплату. Тобто, подати докази оплати на момент прийняття оскаржуваних рішень у позивача не було можливості, про що було зазначено відповідачу у відповідь на вимоги про надання платіжних документів".
Відповідно до висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 27.02.2025 у справі №300/784/24: "У процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару. Умови, на яких повинна здійснитися оплата за товар, якщо вони безпосередньо не впливають на ціну товару, останньої не стосуються. У зв`язку з цим розбіжності щодо умов оплати товару у документах, доданих до митної декларації на підтвердження митної вартості (невідповідність строків оплати, що визначені договором) не є тими розбіжностями (суперечностями) не можуть бути покладені в основу висновків митного органу щодо наявності розбіжностей у відомостях про митну вартість товару".
Окрім цього, суд критично оцінює доводи відповідача щодо того, що пакувальний лист №4-1 від 27.05.2025 містить ознаки накладення підпису та печатки за допомогою комп`ютерної графіки, що викликає сумніви стосовно автентичності цього документу, оскільки такі судження відповідача містять ознаки припущення і не підтверджені жодними належними доказами (експертним висновком, тощо). Суд зауважує, що пакувальний лист направляється покупцеві продавцем, що прямо передбачено пунктом 3.9 умов Контракту №GT-WSA/1 від 01.01.2025 року. Відтак, позивач (покупець) не брав участі у формуванні вказаного документу та не міг відповідати за належність його складання, оскільки даний обов`язок лежить виключно на продавцеві, згідно укладеного між сторонами Контракту.
Водночас приписи МКУ зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких зможе усунути сумніви у їх достовірності.
Експертний висновок не є визначальним при здійсненні митного контролю за правильністю визначення митної вартості товару. Сам по собі експертний висновок не визначає митну вартість, проте при сукупності наданих до митного оформлення документів, такий висновок є додатковим підтвердженням правильності визначення митної вартості товару за ціною договору.
За встановлених у справі обставин, суд вважає, що спірним рішенням відповідача не доведено неможливість визначення митної вартості товару за ціною договору та за рівнем, визначеним декларантом. Зазначивши у оскаржуваному рішенні про виявлені розбіжності, митний орган не зазначає яким чином це вплинуло на митну вартість товару та чому це є перешкодою до її визначення за першим методом.
При вирішенні спору суд враховує, що застосування методу визначення митної вартості за ціною договору щодо ідентичних товарів передбачене статтею 59 МК України, згідно з частинами першою, другої якої у разі якщо митна вартість оцінюваних товарів не може бути визначена згідно з положеннями статті 58 цього Кодексу, за основу для її визначення береться вартість операції з ідентичними товарами, що продаються на експорт в Україну з тієї ж країни і час експорту яких збігається з часом експорту оцінюваних товарів або є максимально наближеним до нього. При застосуванні цього методу визначення митної вартості за основу береться прийнята митним органом вартість операції з ідентичними товарами з дотриманням умов, зазначених у цій статті. При цьому під ідентичними розуміються товари, однакові за всіма ознаками з оцінюваними товарами, у тому числі за такими, як: 1) фізичні характеристики; 2) якість та репутація на ринку; 3) країна виробництва; 4) виробник.
Ціна договору щодо ідентичних товарів береться за основу для визначення митної вартості товарів, якщо ці товари ввезено приблизно в тій же кількості та на тих же комерційних рівнях, що й оцінювані товари (частина четверта статті 59 МК України).
Відповідно до пунктів 2, 4 частини другої статті 55 МК України прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товару має містити, зокрема, наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товару, інших умов, що могли вплинути на ціну товару), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товару, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.
Необхідно зазначити, що за усталеною та послідовною практикою Верховного Суду (постанови від 10 червня 2021 року у справі №815/6854/17, від 14 липня 2020 року у справі №809/1734/16) митним законодавством встановлений вичерпний перелік документів, які зобов`язаний надати декларант на підтвердження митної вартості товару. Наявність в АСАУР інформації про те, що митна вартість раніше імпортованих товарів, випущених у вільний обіг, є більшою, ніж задекларована декларантом, за відсутності інших визначених законом підстав, що обумовлюють межі і способи здійснення контролю митної вартості, не утворює підстав для відмови у визнанні заявленої декларантом митної вартості за основним методом та її визначення за іншим методом, адже торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономії волі та свободи договору, при цьому безліч обставин можуть впливати на їх ціну (характеристика товару, виробник, торгова марка, умови і обсяги поставок, наявність знижок тощо).
Тому формально нижчий рівень митної вартості імпортованого товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення не може розцінюватись як заниження декларантом митної вартості та не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою та самостійною підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за обраним декларантом методом.
Враховуючи викладене, суд вважає, що для митного оформлення позивачем були надані всі документи, необхідні для підтвердження заявленої митної вартості імпортованого товару, які містили необхідні числові показники митної вартості.
Отже, за наведених вище мотивів, оскаржуване рішення про коригування митної вартості не можна вважати правомірним, а тому суд вбачає підстави для його скасування. 
Відповідно до ч.1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно з ч.1 та ч. 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідачем не доведено правомірність прийнятого рішення, в той час як позивач надав суду належні обґрунтування та докази на підставі яких суд дійшов висновку про задоволення позову. 
Стосовно розподілу судових витрат.
Відповідно до ч.1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Оскільки, позов задоволено повністю, суд присуджує на користь позивача судові витрати (судовий збір) у сумі 8618,29 грн за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
Щодо витрат на переклад документів.
Відповідно до пункту 3 частини третьої статті 132 КАС України витрати, пов`язані із залученням перекладачів, належать до витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Матеріалами справи підтверджено, що позивач поніс витрати на переклад документів, поданих до суду, у розмірі 1425,00 грн, що підтверджується рахунком №87-25 від 21.10.2025 та платіжною інструкцією №1109 від 22.10.2025, згідно якої ТОВ "Галицький трактор" здійснено переказ у сумі 1425,00 грн на рахунок ПП "Бюро перекладів "Адванс", призначення платежу: за послуги перекладу документів для оскарження рішення митниці про коригування митної вартості товарів №UA405000/2025/000309/2 від 05.09.2025 згідно рахунку №87-25 від 21.10.2025.
Верховний Суд у постанові від 19.02.2020 у справі № 520/10120/18 дійшов висновку, що витрати на переклад документів підлягають відшкодуванню за умови їх документального підтвердження та безпосереднього зв`язку з розглядом справи.
Оскільки зазначені витрати були необхідними для належного розгляду справи та є документально підтвердженими, суд дійшов висновку про наявність підстав для їх стягнення на користь позивача. 
Керуючись статтями 241 - 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд- 

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов задовольнити.
2. Визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості від 05.09.2025 року № UA408000/2025/000309/2. 
3. Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Галицький трактор" за рахунок бюджетних асигнувань Чернівецької митниці судові витрати - судовий збір в сумі 8618,29 грн та витрати пов`язані з перекладом документів у розмірі 1425,00 грн, згідно платіжної інструкції №1109 від 22.10.2025.

У відповідності до статей 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України рішення може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його складання. 
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. 

Повне найменування учасників процесу:
Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Галицький трактор" (вул. Трипільська, 13А, м. Житомир, 10003, Код ЄДРПОУ 44953807);
Відповідач - Чернівецька митниця (вул. Руська, 248 М, м. Чернівці, 58023, Код ЄДРПОУ 43971359).

Суддя І.В. Маренич