Справа № 195/721/26
Провадження № 2/195/462/26 
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29.06.2026 року  с-ще Томаківка
Дніпропетровської області
Томаківський районний суд Дніпропетровської області у складі: 
головуючого судді – Колодіної Л.В.,
за участі секретаря судового засідання – Левкович Н.М.,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в приміщенні Томаківського районного суду Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Нікопольського відділу державної виконавчої служби у Нікопольському районі Дніпропетровської області Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції про зняття арешту, 
В С Т А Н О В И В:
до Томаківського районного суду Дніпропетровської області надійшов позов ОСОБА_1 до Нікопольського відділу державної виконавчої служби у Нікопольському районі Дніпропетровської області Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції про зняття арешту.
На обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що вона 02 лютого 2026 року отримала свідоцтво про право на спадщину за законом, виданого приватним нотаріусом Нікопольського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Рудим М.Є., зареєстрованого в реєстрі за №122. Спадщину вона прийняла від брата ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданого Томаківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Нікопольському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис №501 від 03.07.2024 року.
Спадщина складається з грошових коштів з відповідними відсотками та нарахованою компенсацією, що знаходиться в АТ КБ «ПриватБанк» на депозитному рахунку.
Для реалізації свого права на спадщину вона звернулася до відділення АТ КБ «ПриватБанк» для отримання коштів на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом. Однак, працівники банку її повідомили, що вона не може отримати кошти з депозитного рахунку ОСОБА_2 , через те, що на рахунок накладено арешт Нікопольським відділом державної виконавчої служби у Нікопольському районі Дніпропетровської області Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції.
24 лютого 2026 року вона звернулася до Нікопольського відділу державної виконавчої служби у Нікопольському районі Дніпропетровської області Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції з заявою про зняття арешту за виконавчим провадженням, де є боржником ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у зв`язку з його смертю та надала усі підтверджуючі документи, які свідчать про смерть боржника та свідоцтво про право на спадщину, що вона є спадкоємцем боржника.
14 квітня 2026 року за вих. №70904 Нікопольського відділу державної виконавчої служби у Нікопольському районі Дніпропетровської області Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції надано відповідь, що на виконанні перебувало виконавче провадження №73536382 з виконання постанови №202/13813/23, виданої 14.07.2023 року Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська про стягнення з ОСОБА_2 на користь держави штрафу у розмірі 17000 грн. Виконавче провадження було завершене згідно п. 2 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження».
Відповідно, арешт за вказаним виконавчим провадження виконавча служба не зняла, а тільки вказала на необхідність сплатити заборгованість.
Згідно постанови №202/13813/23, виданої 14.07.2023 року Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн.
Такі дії виконавчої служби порушують її право на спадкове майно, оскільки вона є спадкоємцем за законом ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , та на якого накладено арешт на майно і рахунку за виконавчим провадження 73536382, з виконання постанови №202/13813/23, виданої 14.07.2023 року Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська про стягнення ОСОБА_2 на користь держави штрафу у розмірі 17000 грн, арешт з майна та рахунків має бути знято, так як адміністративне стягнення не успадковується та постанова припиняє своє виконання.
Ухвалою суду від 25 травня 2026 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження.
Ухвалою суду від 15 червня 2026 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.
В судове засідання позивач не з`явилася, надала суду заяву, в якій просить розглянути справу без її присутності, просить суд задовольнити позовні вимоги. 
Представник відповідача в судове засідання не з`явився, був повідомлений належний чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення з відміткою про вручення від 02.06.2026 року. Однак, будучи належним чином, повідомлений про розгляд справи, не надав відзив на позов та заяви про визнання позову або заяви про розгляд справи за відсутності свого представника. 
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Всебічно з`ясувавши обставини справи, дослідивши матеріали справи та оцінивши надані докази у їх сукупності, суд дійшов наступних висновків.
За загальним правилом статей 15, 16 Цивільного кодексу України (далі ЦК) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.
Згідно ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 
Відповідно до ч.1 п.1 ч.2 ст.76 , ч.1, 2 ст.77, ч.1 ст.95 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема письмовими, речовими і електронними доказами.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч.6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.
Частиною 1, 3 ст.89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу, який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу.
Як вбачається з ч.5 ст.263 ЦПК України, обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Крім того, суд керується ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, яка згідно з частиною першою статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, та яка визначає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Строки, встановлені ЦПК України, є обов`язковими для судів та учасників судових процесів, оскільки визначають тривалість кожної стадії процесу або час, протягом якого має бути вчинено процесуальну дію. Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.
Відповідно до ч. 5 ст. 59 Закону України "Про виконавче провадження" №1404-ІІV від 02.06.2016 року арешт може бути знятий за рішенням суду.
Згідно ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Відновлення порушеного конституційного права на вільне користування своєю власністю є покладення на відповідача обов`язку усунути перешкоди у користуванні майном.
Судом були встановлені наступні обставини.
Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого 03 липня 2024 року Томаківським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Нікопольському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) громадянин ОСОБА_2 , помер ІНФОРМАЦІЯ_2 у віці 40 років, актовий запис №501 від 03.07.2024 року, зареєстрованого Томаківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Нікопольському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).
Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом виданого 02 лютого 2026 року приватним нотаріусом Нікопольського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Рудим М.Є. від 02.02.2026 року, зареєстровано в реєстрі за №122, спадкоємцем майна ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 є його рідна сестра ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Згідно листа Нікопольського відділу державної виконавчої служби у Нікопольському районі Дніпропетровської області № 70904 від 14.04.2026 року на виконанні перебувало виконавче провадження №73536382, виконання постанови №202/13813/23 виданої 14.07.2023 Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська про стягнення з ОСОБА_2 на користь держави штрафу у розмірі 17000 грн. Зазначене виконавче провадження було завершене згідно п. 2 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до якого передбачено повернення виконавчого документа стягувачу у тому разі, коли у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.  Повторно на виконання до відділу не надходило.
Відповідно до положень ст. 6 Закону України «Про доступ до судових рішень» суд при здійсненні судочинства може використовувати текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Єдиного державного реєстру судових рішень. 
Так, згідно інформації Єдиного державного реєстру судових рішень постановою Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 14.07.2023 року, справа № 202/13813/23, громадянина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , притягнуто до адміністративної відповідальності ч.3 ст.172-20 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 (сімнадцять тисяч) грн. 00 коп. 
Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Таким чином, адміністративні штрафи (зокрема за порушення ПДР) не переходять у спадок. Обов`язок сплатити штраф нерозривно пов`язаний з особою правопорушника і припиняється з її смертю, і тому спадкоємці не зобов`язані його погашати. 
Аналізуючи вимоги діючого законодавства України, обставини справи, виходячи з того, що виконавче провадження №73536382, з виконання постанови №202/13813/23 виданої 14.07.2023 Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська було завершене згідно п. 2 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», арешт грошових рахунків не було знято, в контексті ст. 55 Конституцій України, позивач позбавлена права оформити спадщину після смерті спадкодавця, суд вважає необхідним задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
Крім того, судові витрати суд вважає необхідним залишити за позивачкою, оскільки ця вимога зазначена позивачкою в позовній заяві. 
Керуючись ст.ст. 12-13, 76, 81, 82, 141, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд 
У Х В А Л И В:
позовні вимоги громадянки ОСОБА_1 до Нікопольського відділу державної виконавчої служби у Нікопольському районі Дніпропетровської області Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції про зняття арешту — задовольнити. 
Зняти арешт з всього нерухомого майна громадянина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 , який накладено за виконавчим провадження № 73536382 з виконанням постанови Індустріального районного суду м. Дніпропетровська № 202/13813/23 від 14.07.2023 року про стягнення з громадянина ОСОБА_2 на користь держави штрафу в розмірі 17000 грн. 
Судові витрати залишити за позивачем. 
Повний текст рішення виготовлено 02.07.2026 року.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку.
Заочне рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через Томаківський районний суд Дніпропетровської області шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня вручення повного заочного рішення суду.
В порядку п.4. ч.5 ст.265 ЦПК України зазначаються наступні дані сторін та інших учасників справи:
Позивач:  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації та проживання за адресою: АДРЕСА_1 . 
Відповідач: Нікопольський відділу державної виконавчої служби у Нікопольському районі Дніпропетровської області Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції, код ЄДРПО: 35004297, місцезнаходження юридичної особи: 53300, м. Покров, Дніпропетровської області, вул. Залужного, буд. 7. 

Суддя:	  	Л.  В.  Колодіна