УХВАЛА

29 травня 2026 року 
м. Київ
cправа № 910/14740/25 

Верховний Суд у складі судді Касаційного господарського суду Вронської Г.О.,

розглянувши матеріали касаційної скарги Фізичної особи-підприємця Сукача Дмитра Володимировича

на рішення Господарського суду міста Києва (Мудрий С.М.)
від 20.02.2026
та на постанову Північного апеляційного господарського суду (Яценко О.В.,
Горбасенко П.В., Спаських Н.М.)
від 14.04.2026 (повний текст складений 15.04.2026)

у справі за позовом Фізичної особи-підприємця Сукача Дмитра Володимировича до Товариства з обмеженою відповідальністю «Гант Україна»
за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: 2-й державний пожежно-рятувальний загін Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Полтавській області

про зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:
1. Фізична особа-підприємець Сукач Дмитро Володимирович (надалі – Позивач, Скаржник) звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Гант Україна" (надалі – Відповідач) про зобов`язання вчинити дії, а саме просив зобов`язати Відповідача у місячний строк з моменту набрання рішенням суду чинності замінити 6 розпашних воріт неналежної якості, поставлених за Договором №15/04 від 15.04.2024.
2. Позов обґрунтований неналежним виконанням Відповідачем обов`язку щодо поставки товару належної якості.
3. Господарський суд міста Києва рішенням від 20.02.2026, залишеним без змін Північним апеляційним господарським судом у постанові від 14.04.2026 у справі № 910/14740/25, в позові відмовив повністю.
4. 05 травня 2026 року Скаржник, із використанням підсистеми "Електронний суд", звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить:
- відкрити касаційне провадження у справі № 910/14740/25;
- скасувати постанову Північного апеляційного господарського суду від 14.04.2026 та рішення Господарського суду міста Києва від 20.02.2026 у справі № 910/14740/25;
- прийняти нове рішення, яким позовну заяву Позивача до Відповідача про зобов`язання вчинити дії задовольнити повністю;
- стягнути з Відповідача на користь Позивача судові витрати.
5. Підставою касаційного оскарження Скаржник зазначив пункт 1 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України (надалі – ГПК України). 
6. Обґрунтовуючи підставу касаційного оскарження, передбачену пунктом 1 частини 2 статті 287 ГПК України, Скаржник зазначив, що суди попередніх інстанцій прийняли оскаржувані рішення без урахування висновків Верховного суду, а саме:
- у справі № 921/765/20 Верховний суд зауважив, що наслідки передавання товару неналежної якості визначено у статті 678 Цивільного кодексу України (надалі – ЦК України), згідно з частиною 2 статті 678 ЦК України у разі істотного порушення вимог щодо якості товару покупець має право за своїм вибором 1) відмовитися від договору і вимагати повернення сплаченої за товар грошової суми; 2) вимагати заміни товару. Для застосування частини 2 статті 678 ЦК України покупець, який вимагає замінити неякісний товар важливим є встановлення: чи має місце істотне порушення вимог щодо якості товару, зокрема, чи були наявні у товарі недоліки, які виявилися неодноразово або з`явилися знову після їх усунення;
- у справі № 904/5002/18 Верховний суд зазначив, що у випадку встановлення недоліків товару, на який надана гарантія щодо якості (встановлено гарантійний строк експлуатації), як у справі, що розглядається для звільнення від відповідальності саме постачальник (виробник) повинен довести, що дефекти виникли внаслідок порушення покупцем (споживачем) правил експлуатації або зберігання виробу.
7. Також Скаржник, в касаційній скарзі зазначив щодо неправильного застосування судами попередніх інстанцій статті 679 ЦК України та частини 6 статті 269 Господарського кодексу України (надалі - ГК України), в результаті чого суди обох інстанцій помилково поклали тягар доказування на покупця, тим самим відступили від усталеної правової позиції Верховного суду щодо презумпції вини постачальника, викладеної в постановах від 13.12.2019 у справі № 904/5002/18, від 30.09.2020 у справі № 927/787/19, від 20.01.2022 у справі №910/18335/20.
8. Також Скаржник зазначив щодо неправильного застосування статті 664 ЦК України, статей 98, 107 ГПК України, статей 76-78 ГПК України, статті 269 ГПК України, однак не навів постанови Верховного суду, в яких міститься висновок щодо застосування вищезазначених норм.
9. Враховуючи обґрунтування Скаржником підстави касаційного оскарження, передбаченої пунктом 1 частини 2 статті 287 ГПК України, Суд дійшов висновку, що матеріали касаційної скарги є достатніми для відкриття касаційного провадження на підставі цього пункту. 
10. Однак, перевіривши матеріали касаційної скарги Скаржника, Суд залишає її без руху з наступних підстав.
11. Відповідно до пункту 2 частини 4 статті 290 ГПК України до касаційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.
12. Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закон України "Про судовий збір".
13. Частиною 1 статті 4 Закону України "Про судовий збір" встановлено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.
14. Відповідно до підпункту 1 пункту 2 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру сплачується судовий збір у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
15. Згідно з підпунктом 7 пункту 2 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до господарського суду касаційної скарги на рішення суду ставка судового збору становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги від розміру оспорюваної суми.
16. Частиною 3 статті 4 Закону України "Про судовий збір" унормовано, що при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною 2 цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.
17. Таким чином у даному випадку судовий збір за подання касаційної скарги на рішення Господарського суду міста Києва від 20.02.2025 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 14.04.2026 у справі № 910/14740/25 підлягав сплаті у сумі 4 844,80 грн а саме: 3 028,00х200%х0,8=4 844,80 грн.
18. Однак, до касаційної скарги Скаржник не додав платіжний документ про сплату судового збору. 
19. Згідно із частиною 2 статті 292 ГПК України у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 290 цього Кодексу, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу, про що суддя постановляє відповідну ухвалу.
20. Відповідно до приписів частини 2 статті 174 ГПК України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).
21. З огляду на викладене, касаційна скарга Скаржника залишається без руху на підставі частини 2 статті 292 ГПК України із наданням строку, що не перевищує десять днів з дня вручення ухвали, для усунення недоліків шляхом:
- надання Суду документів, що підтверджують сплату судового збору у розмірі 4844,80 грн за подання касаційної скарги.
22. Згідно із частиною 4 статті 174 та частиною 2 статті 292 Господарського процесуального кодексу України, якщо скаржник не усунув недоліки касаційної скарги у строк, встановлений судом, така касаційна скарга вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із касаційною скаргою.
Керуючись статтями 174, 234, 287, 292 ГПК України, Суд

ПОСТАНОВИВ:
1. Касаційну скаргу Фізичної особи-підприємця Сукача Дмитра Володимировича на рішення Господарського суду міста Києва від 20.02.2026 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 14.04.2026 у справі № 910/14740/25 залишити без руху.

2. Надати Фізичній особі-підприємцю Сукачу Дмитру Володимировичу строк для усунення недоліків касаційної скарги, що не перевищує десять днів з дня вручення ухвали, шляхом, визначеним у цій ухвалі.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Суддя Г. Вронська