Справа №522/3108/26
Провадження №2/522/6009/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 травня 2026 року м.Одеса
Приморський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді - Домусчі Л.В.,
за участю секретаря судового засідання Навроцької Є. розглянувши у судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
ВСТАНОВИВ:
До Приморського районного суду м. Одеси 03.03.2026 року надійшов позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за Договором про споживчий кредит №8601736 у розмірі 24630.00 грн., судового збору у розмірі 3328.00 грн. та витрат на правничу допомогу у розмір 13 000,00 грн.
В обґрунтування позову зазначено, що 18.02.2022 року між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 було укладено Договір про споживчий кредит №8601736.
25.07.2024 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Факторинг Партнерс» було укладено Договір факторингу №25-07/2024, відповідно до якого ТОВ «Факторинг Партнерс» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги до ОСОБА_1 за Договором про споживчий кредит №8601736 від 18.02.2022 року у розмірі 24630.00 грн.
Станом на дату подання позову заборгованість відповідача перед позивачем становить 24 630,00 грн., з яких: 20 000,00 грн. заборгованість за тілом кредиту, 3630,00 грн. заборгованість за процентами та 1 000,00 грн. заборгованість за комісіями.
Матеріали позову суддя отримала 04.03.2026 року.
Відповідно до відповіді з Єдиного державного демографічного реєстру №2425524 від 05.03.2026 року, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований з 11.09.2018 року за адресою: АДРЕСА_1 . 
Ухвалою суду від 10.03.2026 року у справі відкрито провадження у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін та призначено судове засідання на 15.04.2026 року.
До суду 18.03.2026 року від представника ТОВ «Факторинг Партнерс» надійшло клопотання про поновлення строку на подачу клопотання про витребування доказів та клопотання про витребування доказів.
До суду 26.03.2026 року від ОСОБА_1 надійшов відзив, відповідно до якого відповідач не визнає наявність заборгованості за Договором про споживчий кредит №8601736 від 18.02.2022 року та просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог.
В обґрунтування відзиву зазначено, що відповідач не отримував копію позовної заяви та додані до неї документи у встановленому законом порядку, оскільки не проживає за місцем реєстрації та проходить військову службу в іншому населеному пункті, що обмежує можливість ознайомлення з матеріалами справи та право на захист. Розмір позовних вимог та їх обґрунтування відповідачу невідомі, що порушує принцип рівності сторін та право на захист. Додана довідка про те, що він перебуває на військовій службі за контрактом. Клопотання про зупинення провадження суду не подавав.
На Електронний кабінет відповідача було надіслано всі матеріали справи.
До суду 30.03.2026 року від ТОВ «Факторинг Партнерс» надійшла відповідь на відзив, згідно якої просили позов задовольнити у повному обсязі.
В обґрунтування відповіді на відзив зазначено, що між первісними кредиторами та Відповідачем укладено електронний кредитний договір в електронному вигляді з використанням електронного підпису у вигляді одноразового ідентифікатора, що відповідає вимогам статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», при укладенні цього договору сторони досягли згоди щодо всіх істотних умов та у сторін, відповідно до приписів статті 11 ЦК України, виникли права та обов`язки, які витікають із кредитного договору. 18.02.2022 року на виконання умов кредитного договору було перераховано грошові кошти у розмірі 20 000,00 грн. , на банківську картку вказану позичальником. Спір виник виключно через неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором, що стало підставою для звернення з даним позовом до суду, вважаємо, що заявлена до стягнення сума витрат позивача на правову допомогу є обґрунтованою та співмірною зі складністю даної справи, натомість, зворотного відповідачем не доведено, а тому остання підлягає задоволенню.
Про розгляд справи 15.04.2026 року сторони були повідомлені належним чином.
Ухвалою суду від 15.04.2026 року витребувано з АТ «ТАСКОМБАНК»: інформацію чи видавалась ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) кредитна картка № НОМЕР_2 ; виписки по ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) за номером картки № НОМЕР_2 за період з 18.02.2022 року по 22.02.2022 року; ідентифікаційні дані власника картки та повний номер картки № НОМЕР_2 , в тому числі, але не виключно прізвище, ім`я, по-батькові, реєстраційний номер облікової картки платника податків, серію та номер паспорта, адресу місця проживання, контактні дані (номер телефону, адреса електронної пошти, тощо), та інші відомості про власника вказаної картки; інформацію щодо номеру телефону, на який відправляється інформація про підтвердження здійснення операцій (фінансовий номер телефону) за платіжною карткою № НОМЕР_2 за період з 18.02.2022 року по 22.02.2022 року; інформацію чи знаходиться номер телефону НОМЕР_3 в анкетних даних ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ).
До суду 13.05.2026 року від АТ «ТАСКОМБАНК»:на виконання ухвали суду від 15.04.2026 року надійшла запитування інформація. 
Про призначення справи на 27.05.2026 року сторони були повідомлені належним чином.
Відповідач ОСОБА_1 про час, дату та місце судового розгляду був повідомлений належним чином, жодних доказів поважності причини неможливості явки у судове засідання суду не надав.
У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.
Відповідно до ст.275 ЦПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.
Згідно ч.1 ст.279 ЦПК України передбачено що розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.
У відповідності до ч.8 ст.279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться.
Враховуючи повторне належне повідомлення учасників справи та вимоги ст.ст. 78, 279, 280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними у справі матеріалами.
Відповідно до ст.268 ЦПК України датою складення цього судового рішення є 02.06.2026 року.
Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.
Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог.
Правилами ст.12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Судом встановлено, що 18.02.2022 року між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 було укладено Договір про споживчий кредит №8601736 (індивідуальна частина), відповідно до якого ТОВ «Мілоан» зобов`язався надати позичальнику кредит на суму 20 000,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом.
Згідно п.п.1.3. Договору, кредит надається строком на 90 днів з 18.02.2022 року та складається з пільгового та поточного платежу.
Згідно п.п.1.3.1. Договору, пільговий період складає 30 днів, що настає з дати видачі кредиту та завершується 20.03.2022 року.
Згідно п.п.1.3.2. Договору, поточний період складає 60 днів, що настає з дня наступного за днем завершення пільгового періоду і закінчується 19.05.2022 року.
Згідно п.п.1.4. Договору, позичальник має повернути кредит, сплатити комісії за надання кредиту та проценти за користування кредитом в рекомендовану дату платежу 20.03.2022 року (день завершення пільгового періоду), але не пізніше дати остаточного погашення заборгованості 19.05.2022 року (останнього дня строку кредитування).
Згідно п.п.1.5. Договору, загальні витрати позичальника за пільговий період складають 4 780 грн. в грошовому виразі та 1.256 відсотків річних у процентному значенні (орієнтовна реальна річна процентна ставка за пільговий період), загальні витрати позичальника за кредитом (за весь строк кредитування) складають 64 780,00 грн. в грошовому виразі та 1314.00 відсотків річних у процентному значенні (орієнтовна реальна річна процентна ставка за весь строк кредитування). Орієнтована загальна вартість кредиту для позичальника за пільговий період складає 24 780,00 грн. Орієнтована загальна вартість кредиту для позичальника (за весь строк кредитування) складає 84 780,00 грн. Всі вказані в цьому пункті розрахункові величини як за пільговий період так і за весь строк кредитування, включаючи загальні витрати позичальника за кредитом, орієнтовну реальну процентну ставку, орієнтовну загальну вартість кредиту для позичальника, а також строк кредиту розраховані з припущенням, що позичальник отримає кредитні кошти в день укладення цього договору, а строк кредитування залишиться незмінним та що кредитодавець і позичальник виконають свої обов`язки за умовами та у строки, визначені в цьому договорі, зокрема позичальник здійснить повне погашення заборгованості згідно п.1.4 договору. Позичальник розуміє та погоджується, що наведені в цьому пункті показники не підлягають оновленню у випадку продовження позичальником строку кредитування, часткового дострокового погашення заборгованості чи прострочення виконання ним зобов`язань.
Згідно п.п.1.5.1. Договору, комісія за надання кредиту 1000.00 гривень, яка нараховується за ставкою 5.00 відсотків від суми кредиту одноразово в моменту видачі кредиту.
Згідно п.п.1.5.2. Договору, проценти за користування кредитом протягом пільгового періоду 3780.00 грн., які нараховуються за ставкою 0.63 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом протягом пільгового періоду.
Згідно п.п.1.5.3. Договору, проценти за користування кредитом протягом поточного періоду 60 000,00 грн., які нараховуються за стандартною процентною ставкою 5.00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом протягом поточного періоду.
Згідно п.п.1.6. Договору, тип процентної ставки за цим договором: фіксована. Особливості нарахування процентів визначені в п.п.2.2, 2.3 цього договору.
Згідно п.п.2.1. Договору, кредитні кошти надаються позичальнику безготівково на рахунок з використанням карти НОМЕР_2 .
Згідно п.п.2.2. Договору, плата за кредитом: п.2.2.1 позичальник сплачує кредитодавцю комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у розмірах, зазначених в п.1.5.1-1.5.3 договору, в один з термінів (дат) вказаних в п.1.4. У випадку якщо позичальник продовжує строк кредитування вказаний в п.1.3. договору, він додатково має сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту, проценти за ставкою визначеною п.1.5.2, в сумі та на умовах визначених п.2.3 договору; п.2.2.2 нарахування кредитодавцем процентів за користування кредитом здійснюється з дати наступної за днем надання кредиту по дату завершення строку кредитування (з урахуванням можливих пролонгацій) на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування, з урахуванням особливостей, передбачених п.2.2.3 договору; п.2.2.3 проценти нараховуються за стандартною ставкою, що визначена п.1.5.3 договору, яка є незмінною протягом всього строку кредитування, окрім випадків, коли за умовами акцій, програм лояльності, спеціальних пропозицій, та з інших причин визначена в п.1.5.2 процентна ставка запропонована позичальнику протягом пільгового періоду із знижкою і є меншою за стандартну ставку встановлену п.1.5.3 договору. Якщо визначена п.1.5.2 процентна ставка є нижчою від стандартної ставки, то після завершення пільгового періоду, з урахування пролонгації, проценти протягом поточного періоду продовжують нараховуватися за стандартною ставкою згідно п.1.5.3 договору. Стандартна процента ставка не є підвищеною. Якщо розмір зобов`язань позичальника зі сплати процентів протягом пільгового періоду, з урахуванням пролонгації, є меншим ніж заборгованість зі сплати процентів за аналогічний строк поточного періоду, це означає, що протягом пільгового періоду позичальнику була надана знижка/пільга, що дорівнює різниці між стандартною ставкою встановленою п.1.5.3 та процентною ставкою визначеною 1.5.2 договору. Після спливу строку кредитування (з урахуванням пролонгації) нарахування процентів за користування кредитом припиняється. Розмір процентної ставки не може бути збільшено кредитодавцем без письмової (такої, що прирівнюється до письмової) згоди позичальника.
Згідно п.п.3.2.6. Договору, кредитодавець має право відступати, передавати та будь-яким іншим чином відчужувати, а також передавати в заставу свої права за цим договором (повністю або частково) на користь третіх осіб в будь-який час протягом строку дії цього договору без згоди позичальника. У випадку, якщо після відступлення прав вимоги за цим договором кредитодавець отримає від позичальника платіж (кошти) для погашення існуючої заборгованості за цим договором, такий платіж (кошти) відповідно до ч.2 ст.516 ЦК України позичальнику не повертаються і зараховуються в рахунок виконання зобов`язань позичальника за договором.
Згідно п.п.4.2. Договору, у разі прострочення позичальником зобов`язань зі сплати заборгованості згідно з умовами цього договору, кредитодавець починаючи з дня наступного за датою спливу строку кредитування (датою остаточного погашення заборгованості), з урахування пролонгації та оновлених графіків платежів, що складаються у зв`язку з продовженням строку кредитування (пролонгацією), має право (не обов`язок) нарахувати проценти за стандартною ставкою передбаченою п.1.5.3 договору в якості процентів за порушення грошового зобов`язання, передбачених ст.625 ЦК України. У випадку нарахування процентів, вважається, що ця умова договору встановлює інший розмір процентів в розумінні ч.2 ст.625 ЦК України, на рівні стандартної ставки, передбаченої п.1.5.3 договору. Обов`язок позичальник по сплаті таких процентів настає після відповідної вимоги кредитодавця.
Згідно п.п.6.1. Договору, цей кредитний договір укладається в електронній формі в Особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно телекомунікаційній системі товариства та доступний зокрема через сайт товариства та/або відповідний мобільний додаток чи інші засоби.
Згідно п.п.6.3. Договору, приймаючи пропозицію товариства про укладання цього кредитного договору позичальник також погоджується з усіма додатками та невід`ємними частинами (у т.ч. Правилами, Паспортом споживчого кредиту та Графіком платежів).
Згідно п.п.6.5. Договору, цей договір прирівнюється до такого, що укладений у письмовій формі.
Згідно п.п.6.6. Договору, Місцем укладення та виконання цього договору є місцезнаходження кредитодавця.
Згідно п.п.7.1. Договору, цей договір (з додатками № 1 та № 2), набуває чинності з моменту його укладення в електронній формі, а права та обов`язки сторін, що ним обумовлені, з моменту отримання кредиту, який визначається згідно Правил та відповідно до способу надання кредиту, визначеному у п.2.1 цього договору. Строк дії цього Договору складає період, що обчислюється з моменту його укладення і до моменту повного фактичного виконання сторонами своїх зобов`язань. Сторони домовились, що повне виконання зобов`язань повинно відбутися в рекомендовану дату платежу, але не пізніше дати остаточного погашення заборгованості згідно п.1.4 договору.
Як вбачається з Графіка платежів, який є додатком №1 до Договору про споживчий кредит №8601736 (індивідуальна частина) від 18.02.2022 року, дата видачі кредиту 18.02.2022 року, дата повернення кредиту 19.05.2022 року, чиста сума кредиту 20 000,00 грн., проценти за користування - 63 780,00 грн., комісія за надання кредиту - 1 000,00 грн., реальна річна процентна ставка - 1314 %, загальна вартість кредиту 84 780,00 грн.
У Паспорті споживчого кредиту №8601736, який є додатком №2 до Договору про споживчий кредит №8601736 (індивідуальна частина) від 18.02.2022 року, передбачено, що основними умовами кредитування з урахуванням побажань споживача є: тип кредиту кредит; сума кредиту 20 000,00 гривень; строк кредитування 90 днів, пільговий період 30 днів, поточний період 60 днів; мета отримання задоволення потреб позичальника не пов`язаних з підприємницькою діяльністю, незалежною професійною діяльністю та виконанням обов`язків найманого працівника; спосіб надання безготівково на рахунок з використанням карти. Забезпечення не застосовується. Власний платіж споживача не передбачається; процентна ставка 0,63 відсотків за кожен день користування кредитом в межах пільгового періоду вказаного в п.1.3.1 договору; стандартна ставка 5.00 відсотків за кожен день користування кредитом, яка застосовується протягом поточного періоду вказаного в п.1.3.2 договору; тип процентної ставки фіксована; комісія за надання кредиту 1 000.00 грн.
Згідно з довідкою б/н, виданою ТОВ «Мілоан», ОСОБА_1 , з яким укладено договір №8601736 від 18.02.2022 року, ідентифікована ТОВ «Мілоан»; акцепт (договір) підписаний позичальником із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, відомості про одноразовий ідентифікатор: одноразовий ідентифікатор: V59272, дата і час відправки одноразового ідентифікатора позичальнику: 18.02.2022, номер телефону, на який відправлено одноразовий ідентифікатор: НОМЕР_3 .
Відповідно до квитанції № e951a374-6ddc-40b1-a561-b60b32f8d4c2_637807707579117482 від 18.02.2022 року, ТОВ «Мілоан» перерахувало на картковий рахунок № НОМЕР_2 грошові кошти у сумі 20 000.00 грн. згідно договору №8601736 від 18.02.2022 року.
Крім цього, як вбачається із інформації, наданої 13.05.2026 року АТ «Таскомбанк», банком на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП НОМЕР_1 ) було оформлено, емітовано миттєву платіжну картку № НОМЕР_2 , повний номер якої НОМЕР_4 :паспорт виданий 14.11.2019, 5115, номер паспорта НОМЕР_5 , номер телефона : НОМЕР_3 , проживає АДРЕСА_1 .
Повідомлено, що на рахунок ОСОБА_1 НОМЕР_6 в гривнях, операції по якій здійснювались за допомогою банківської платіжної картки № НОМЕР_2 , 18.02.2022 щ 08:46:03 зараховано кошти у сумі 20 000 грн. На підтвердження чого надано виписку по вказаному рахунку.
В анкетних даних номер вищевказаний номер телефону вказаний як фінансовий номер за рахунком-маска картки № НОМЕР_2 , та був чинним протягом запитує мого періоду з 18.02.2022 по 22.02.2022р.
З виписки вбачається, що відповідач отримав кошти у розмірі 20 000 грн. та протягом до 22.02.2022р. здійснював витрати, тобто користувався цими коштами.
Відповідно до руху коштів по картці вбачається, що за період з 18.02.2022 р. по 22.02.2022 р. на картку нараховані грошові кошти у розмірі 20000,00 грн., крім того відповідач користувався даними грошовими коштами.
Між тим, ОСОБА_1 свої зобов`язання за договором №8601736 від 18.02.2022 року у строки, визначені у п.1.4 Договору, щодо повернення кредиту, нарахованих процентів та комісії належним чином не виконав, внаслідок чого станом на 19.05.2022 року наявна заборгованість у загальній сумі 24 630.00 грн., з яких: 20000.00 грн. заборгованість за тілом кредиту, 3 630.00 грн. заборгованість за процентами та 1000,00 заборгованість за комісіями, що підтверджується відомістю про щоденні нарахування та погашення за договором №8601736 від 18.02.2022 року.
Вирішуючи спір суд виходить з наступного.
Згідно п.1 ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Відповідно до ч.1 ст.205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Згідно ч.ч.1, 2 ст.207 цього Кодексу правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо:- його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони;- воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку;- він підписаний його стороною (сторонами).
Відповідно до ч.2 ст.628 ЦК України сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.
Частиною 1 ст.633 ЦК України визначено, що публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо).
Із змісту укладеного між сторонами договору вбачається, що він містить елементи договору банківського рахунку та кредитного договору.
Згідно положень ст.1046 ЦК України договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до ч.1 ст.1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.
Згідно зі ст.1069 ЦК України, якщо відповідно до договору банківського рахунка банк здійснює платежі з рахунка клієнта, незважаючи на відсутність на ньому грошових коштів (кредитування рахунка), банк вважається таким, що надав клієнтові кредит на відповідну суму від дня здійснення цього платежу.
До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому ЦК та ГК України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (ст.ст.3, 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію»).
Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).
Частиною 2 ст.1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).
За змістом ст. 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
Доказів на користь того, що відповідачем була погашена заборгованість, до суду надано не було. Договір у встановленому законом порядку відповідачем не оспорювався та не визнавався недійсним.
Суд, враховуючи відповідь з АТ «Таском банк» вважає доведеним факт укладення 18.02.2022 року між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 Договору про споживчий кредит №8601736 (індивідуальна частина) та виконання первісним Кредитодавцем свого зобов`язання щодо надання кредиту у сумі 20 000.00 грн.
Щодо переходу права вимоги.
Відповідно до ч.ч.3, 4 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Частинами 1-3 ст.13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Згідно ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України).
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України).
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК України).
Відповідно до ст.83 ЦПК України, сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. У випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.
Сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор (ч.1 ст.510 ЦК України).
Законодавством також передбачені порядок та підстави заміни сторони (боржника чи кредитора) у зобов`язанні.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Відступлення права вимоги за суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором.
Відповідно до ст.516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.
До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 14 ЦК України).
У постанові Верховного Суду від 24 квітня 2018 року по справі № 914/868/17 зроблено висновок, що відповідно до положень ст.ст.512, 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, у тому числі внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). При цьому до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відступлення права вимоги щодо майбутніх вимог можливе тільки за умови їх визначеності, тоді як передача за правочином невизначених, позбавлених конкретного змісту вимог, у тому числі й на майбутнє, тягне за собою наслідки у вигляді неукладеності відповідного правочину, оскільки його сторонами не досягнуто згоди щодо предмета правочину або такий предмет не індивідуалізовано належним чином.
Отже, відповідно до вимог чинного законодавства відступлення права вимоги може здійснюватися лише стосовно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав.
25.07.2024 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Факторинг Партнерс» укладено Договір факторингу № 25-07/2024, відповідно до якого ТОВ «Мілоан» відступило на користь ТОВ «Факторинг Партнерс» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, у тому числі за Договором про споживчий кредит №8601736 від 18.02.2022 року.
Копією платіжної інструкції №448090004 від 26.07.2024 року підтверджується, що ТОВ «Факторинг Партнерс» перерахувало ТОВ «Мілоан» суму у розмірі 2 574 925.00 грн. згідно з договором факторингу № 25-07/2024 від 25.07.2024 року.
Відповідно до Реєстру боржників від 26.07.2024 року до Договору факторингу № -07/2024 від 25.07.2024 року, до ТОВ «Факторинг Партнерс» перейшло право вимоги до ОСОБА_1 за Договором про споживчий кредит №8601736 від 18.02.2022 року в загальній сумі 24 630.00 грн., з яких: 20 000.00 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 3 630,00 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками та 1000.00 заборгованість за комісіями.
Таким чином суд вважає доведеним право вимоги позивачем за кредитним договором.
Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за Договором про споживчий кредит №8601736 від 18.02.2022 року у розмірі 24630.00 грн., з яких: 20 000.00 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 3 630,00 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками та 1 000.00 заборгованість за комісіями.
Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку про задоволення позову.
Щодо розподілу судових витрат.
Позивачем при зверненні до суду було сплачено судовий збір у розмірі 3 028 грн.
Відповідно до ч.2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
На підставі ст.141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача понесені ним судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 3 328.00 грн.
Позивач ТОВ «Факторинг Партнерс» у позовній заяві просив стягнути з відповідачки на свою користь витрати на правову допомогу в розмірі 13 000.00 грн.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ч.1 ст.134 ЦПК України разом із першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтований) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку з розглядом справи.
Згідно ч.1 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Відповідно до п.п.1, 2 ч.2 ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
На підтвердження здійснених позивачем судових витрат на професійну правничу допомогу суду надано: копію договору про надання правової допомоги № 02-07/2024 від 02.07.2024 року, заявку про надання юридичної допомоги №1213 від 01.01.2026 року та витяг з Акту № 27 про надання юридичної допомоги від 30.01.2026 року, щодо надання юридичної допомоги щодо примусового стягнення заборгованості  ОСОБА_1 , договір № 8601736, згідно якого сторони погодили, що сума витрат, за надання замовником послуг по справі становить 13 000.00 грн. та складається з: надання усної консультації 2 год. 4 000.00 грн., складання позовної заяви про стягнення боргу для подачі до суду 2 год.- 9 000.00 грн.
Суд, розподіляючи витрати, понесені позивачем на професійну правничу допомогу, дійшов висновку, що наявні в матеріалах справи докази не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу у вказаному розмірі з відповідача, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.
Такого висновку дійшов Верховний Суд у додатковій постанові від 14.11.2018 року у справі № 753/15687/15.
Крім того витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (постанови Верховного Суду у справах № 923/560/17, № 329/766/18, № 178/1522/18).
Враховуючи задоволення позову, а також беручи до уваги, що відповідачем не подано заяву про зменшення судових витрат, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат у розмірі 13 000.00 грн. на професійну правничу допомогу.
Керуючись ст.ст.15, 16, 203, 207, 509, 524-526, 530, 536, 549-551, 610-612, 629, 638-640,1048, 1050, 1052, 1054, 1055, 1056-1 ЦПК України, ст.ст.2, 4, 12, 13, 43, 64, 76-81, 89, 95, 133, 141, 223, 247, 258, 259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд, -
ВИРІШИВ:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» (код ЄДРПОУ 42640371, 03150, м.Київ, вул.Ґедройця Єжи, 6, офіс 521) заборгованість за Договором споживчого кредиту №8601736 від 18.02.2022 року у розмірі 24 630 (двадцять чотири тисячі шістсот тридцять) гривень 00 копійок, з яких:
- 20 000.00 грн. - заборгованість за основним зобов`язання;
- 3 630.00 грн. - заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги.
- 1 000,00 грн. - заборгованість за комісіями.
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» (код ЄДРПОУ 42640371, 03150, м.Київ, вул.Ґедройця Єжи, 6, офіс 521) витрати на правову допомогу у розмірі 13 000 (тринадцять тисяч) гривень 00 копійок.
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» (код ЄДРПОУ 42640371, 03150, м.Київ, вул.Ґедройця Єжи, 6, офіс 521) судовий збір у розмірі 3 328 (три тисячі триста двадцять вісім) гривень 00 копійок.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення, згідно ч.1 ст.354 ЦПК України.
Повний текст рішення суду складено 02.06.2026 року.
Суддя Домусчі Л.В.