КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 362/2349/26     Головуючий в суді І інстанції Дорошенко В.М.
Провадження № 33/824/3454/2026  Головуючий в суді ІІ інстанції Сушко Л.П.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 червня 2026 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі судді Сушко Л.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Сіренка Максима Юрійовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , на постанову Васильківського міськрайонного суду Київської області від 03 червня 2026 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, жителя АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 4 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 609923 від 09.03.2026 року - 08 березня 2026 року о 23 год. 53 хв. у м. Васильків, по просп. Київський Шлях (Декабристів), 1, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «HyundaiSonata», д.н.з. НОМЕР_1 , не обрав безпечний інтервал, внаслідок чого здійснив зіткнення з припаркованим автомобілем «Mazda» д.н.з. НОМЕР_2 , в результаті чого автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим порушив п. 13.1 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП.
Крім того, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 609910 від 09.03.2026 року - 08 березня 2026 року о 23 год. 53 хв. у м. Васильків, по просп. Київський шлях (Декабристів), 3, водій ОСОБА_1 вживав алкогольні напої, а саме пиво, після дорожньо-транспортної пригоди з його участю, чим порушив п. 2.10є ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 4 ст. 130 КУпАП.
Постановою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 03 червня 2026 року ОСОБА_1 визнано винуватим за ст. 124 та ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення за ст. 124 КУпАП у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн, за ч. 1 ст. 130 КУпАП у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
Відповідно до ч. 2 ст. 36 КУпАП накладено на ОСОБА_1 остаточне адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 у дохід держави судовий збір у розмірі 665,60 грн.
Не погоджуючись з вказаною постановою суду першої інстанції у частині притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, 10 червня 2026 року адвокат Сіренко М.Ю., який діє в інтересах ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржувану постанову у частині притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та закрити в цій частині провадження на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, а решту постанови залишити без змін.
Доводи апеляційної скарги захисник ОСОБА_1 - адвокат Сіренко М.Ю., обгрунтовував тим, що суд перейняв на себе функції сторони обвинувачення, внаслідок чого було винесено незаконне рішення.
Адвокат Сіренко М.Ю. у судовому засіданні доводи апеляційної скарги підтримав та просив її задовольнити. Надав пояснення, аналогічні викладеним у апеляційній скарзі.
Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Оскільки в апеляційній скарзі захисник не ставить під сумнів законність прийнятої постанови про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, судом апеляційної інстанції, відповідно до ст. 294 КУпАП, в цій частині рішення не переглядається.
Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Згідно із ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Статтею 252 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до положень ч. 7 ст. 294 КУпАП , апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. При цьому, він не обмежений її доводами, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, також апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.
Постанова суду першої інстанції не відповідає зазначеним вище вимогам.
Як убачається з матеріалів справи, 09 березня 2026 року о 00:53 год. відносно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 609910, відповідно до якого водій ОСОБА_1 вживав алкогольні напої, а саме пиво, після дорожньо-транспортної пригоди з його участю, чим порушив п. 2.10є ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 4 ст. 130 КУпАП.
Перекваліфіковуючи дії ОСОБА_1 з ч. 4 ст. 130 КУпАП на ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд першої інстанції зробив висновок про наявність в діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, посилаючись на пояснення ОСОБА_1 та пояснення свідків у судовому засіданні про те, що водій не вживав алкогольні напої після ДТП.
При перекваліфікації дій ОСОБА_1 з ч. 4 ст. 130 КУпАП на ч. 1 ст. 130 КУпАП суддя суду першої інстанції допустив порушення, які є істотними, оскільки справи про адміністративні правопорушення розглядаються судом в межах протоколу про адміністративне правопорушення.
Визнавши ОСОБА_1 винним у порушенні п. 2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд першої інстанції вийшов за межі істотних обставин вчинення правопорушення, які вказані в протоколі про адміністративне правопорушення, оскільки в протоколі чітко зазначено, що ОСОБА_1 вживав алкогольні напої (пиво) після участі у дорожньо-транспортній пригоді, чим порушив п. 2.10є ПДР України.
Враховуючи те, що протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 складений за ч. 4 ст. 130 КУпАП та опис установлених даних протоколу відповідає об`єктивній стороні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП, тому і дії ОСОБА_1 повинні були кваліфікуватися суддею суду першої інстанції за ч. 4 ст. 130 КУпАП.
Проте з постанови Васильківського міськрайонного суду Київської області від 03 червня 2026 року вбачається, що суд вийшов як за межі суті правопорушення, викладеного в протоколі про адміністративне правопорушення, так і за межі кваліфікації дій особи, зазначених в протоколі, при цьому істотно змінив фактичні обставини справи, та зазначивши про порушення ОСОБА_1 п. 2.5 ПДР України, порушення якого не інкримінувалось уповноваженими на те особами при складанні протоколу про адміністративне правопорушення. Відтак постанова суду першої інстанції в частині притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови.
Розглядаючи справу в межах протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1№ 609910щодо  ОСОБА_1  за ч. 4 ст. 130 КУпАП суд апеляційної інстанції приходить до наступних висновків.
Частина 4 статті 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за вживання водієм транспортного засобу після дорожньо-транспортної пригоди за його участю алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником), або після того, як транспортний засіб був зупинений на вимогу поліцейського, до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, чи до прийняття рішення про звільнення від проведення такого огляду.
Відповідно до вимог пункту 2.10є у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний до проведення медичного огляду не вживати без призначення медичного працівника алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, які входять до офіційно затвердженого складу аптечки).
Проте, вимоги вказаного пункту ПДР ОСОБА_1 дотримано не було.
У рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Таким чином, ОСОБА_1 реалізував своє право володіти та керувати автомобілем, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно з встановленими нормами закону держави Україна.
Вина ОСОБА_1 у порушенні п. 2.10є ПДР України підтверджується наявними у справі доказами, а саме, даними, які містяться:
- у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 609923 від 09.03.2026 року, з якого вбачається, що 08 березня 2026 року о 23 год. 53 хв. у м. Васильків, по просп. Київський Шлях (Декабристів), 1, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Hyundai Sonata», д.н.з. НОМЕР_1 , не обрав безпечний інтервал, внаслідок чого здійснив зіткнення з припаркованим автомобілем «Mazda» д.н.з. НОМЕР_2 , в результаті чого автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим порушив п. 13.1 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП (а.с. 2);
- у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 609910 від 09.03.2026 року, з якого вбачається, що 08 березня 2026 року о 23 год. 53 хв. у м. Васильків, по просп. Київський шлях (Декабристів), 3, водій ОСОБА_1 вживав алкогольні напої, а саме пиво, після дорожньо-транспортної пригоди з його участю, чим порушив п. 2.10є ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 4 ст. 130 КУпАП (а.с. 3);
- на схемі місця дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 08.03.2026 року о 23 год. 50 хв., яка була складена безпосередньо на місці пригоди в присутності водіїв. На схемі відображено розташування транспортних засобів відносно елементів проїжджої частини після ДТП та перелік видимих пошкоджень транспортних засобів, отриманих унаслідок ДТП (а.с. 5);
- у акті огляду на стан алкогольного сп`яніння, з якого вбачається, що у ОСОБА_1 були виявлені такі ознаки алкогольного сп`яніння: різкий запах алкоголю з порожнини рота, мова не розбірлива. Вбачається, що водій відмовився від проходження огляду (а.с. 6);
- у письмових поясненнях ОСОБА_1 , у яких останній пояснив, що він приїхав на автомобілі «Hyundai» у м. Васильків, вул. Декабристів, 3, та припаркував транспортний засіб. Після цього пішов додому та пив алкогольне пиво (а.с. 8);
- у письмових поясненнях потерпілого ОСОБА_2 , у яких останній зазначив, що він припаркував своє авто у дворі будинку по просп. Київський Шлях, 1, 1 під`їзд, 06 березня 2026 року. 08 березня 2026 року о 23:53 год. спрацювала сигналізація його автомобіля, коли він вийшов подивитись, що сталось, то побачив поруч автомобіль «Hyundai», який намагався припаркуватись. Зазначає, що на своєму авто помітив пошкодження у вигляді царапин на бампері, лівій фарі та надірваний бампер. Відповідні пошкодження були на водійських дверях автомобіля «Hyundai», який спричинив пошкодження. За кермом авто був чоловік у стані алкогольного сп`яніння (а.с. 9);
- у рапорті інспектора патрульної поліції Томенчука Р.Р., з якого вбачається, що під час складання протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 4 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_1 , останній від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці події та в медичному закладі відмовився (а.с. 10);
- на фотознімках пошкоджень транспортних засобів (а.с. 12-13); 
- на відеозаписі «export-ropfd» із нагрудної відеокамери (відеореєстратора) працівників патрульної поліції № 854755, що здійснював оформлення вчиненого особою, що притягається до адміністративної відповідальності, адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП, який кореспондується з фактичними обставинами справи та вказує на факт порушення водієм вказаних правил ПДР. Зокрема, на долученому до матеріалів справи відеозаписі зафіксовано висловлену працівником поліції вимогу пройти огляд на алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку, оскільки у останнього наявні ознаки алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота (момент відеозапису з 0:09:15), на що водій почав пояснювати, що він поставив автомобіль та пішов пити пиво (момент відеозапису з 0:09:30). Патрульним поліції було уточнено чи вживав ОСОБА_1 саме після ДТП, на що водій сказав, що так, вживав вже після ДТП (момент відеозапису з 0:09:45). На моменті відеозапису з 0:09:51 патрульним поліції було повторно висловлено вимогу пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки, на що водій вкотре повідомив, що він пив після ДТП. Патрульним поліції було висловлено вимогу ОСОБА_1 проїхати до закладу охорони здоров`я для проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, на що водій також висловив відмову та знову уточнив, що пив алкогольні напої після дорожньо-транспортної пригоди (момент відеозапису з 0:11:05). Крім того, зафіксовано процедуру ознайомлення водія з матеріалами справи про адміністративне правопорушення (фрагмент відеозапису з 0:12:28) (а.с. 14).
Вказані докази отримані з дотриманням встановленого законом порядку та у передбачений законом спосіб. Відповідно відсутні будь-які сумніви у їх достовірності та істинності.
Найважливішим джерелом доказів у справах про адміністративні правопорушення є протокол про вчинення адміністративного правопорушення.
Обставини, зазначені в протоколі узгоджуються із дослідженим судом апеляційної інстанції відеозаписом із нагрудної камери (відеореєстратора) поліцейського, на якому відображені події, які відбувалися 09 березня 2026 року за участю ОСОБА_1 .
Відеозаписи є одними із об`єктивних доказів в справі про адміністративне правопорушення. На відео, що міститься в матеріалах справи, зафіксовані подія правопорушення, а саме: водієм чітко було неодноразово зазначено про те, що він вживав алкогольні напої після ДТП. 
Цей відеозапис суд оцінює в сукупності з іншими дослідженими судом доказами, і така сукупність належних та допустимих доказів свідчить про беззаперечну доведеність вини ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП.
Суд апеляційної інстанції не бере до уваги надані свідками та ОСОБА_1 пояснення у суді першої інстанції щодо вживання водієм транспортного засобу «Hyundai» алкогольних напоїв до дорожньо-транспортної пригоди, оскільки такі спрямовані на ухилення останнім від адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 4 ст. 130 КУпАП. 
Такі пояснення не узгоджуються з іншими дослідженими у справі доказами, насамперед із відеозаписом з нагрудної камери поліцейського, на якому зафіксовано неодноразові добровільні повідомлення ОСОБА_1 про вживання ним алкогольних напоїв саме після дорожньо-транспортної пригоди. Зазначені пояснення, надані у суді першої інстанції, також суперечать письмовим поясненням самого ОСОБА_1 , наданим безпосередньо після події, а тому не можуть бути покладені в основу висновків суду.
За таких обставин суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що постанова Васильківського міськрайонного суду Київської області від 03 червня 2026 року в частині притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП постановлена з неправильним застосуванням норм матеріального права, у зв`язку з чим підлягає скасуванню з ухваленням нової постанови, якою ОСОБА_1 слід визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП.
При накладенні стягнення на ОСОБА_1 суд апеляційної інстанції відповідно ст. 33 КУпАП враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, та приходить до висновку, що на ОСОБА_1 має бути накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 2000 (двох тисяч) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34 000 (тридцять чотири тисячі) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 (три) роки.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Сіренка Максима Юрійовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , на постанову Васильківського міськрайонного суду Київської області від 03 червня 2026 року задовольнити частково. 
Постанову Васильківського міськрайонного суду Київської області від 03 червня 2026 року в частині притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за 
ч. 1 ст. 130 КУпАП скасувати.
Прийняти у цій частині нову постанову, якою ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 2000 (двох тисяч) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34 000 (тридцять чотири тисячі) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 (три) роки.
В іншій частині постанову Васильківського міськрайонного суду Київської області від 
03 червня 2026 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Повний текст постанови складено «03» липня 2026 року.

Суддя Київського апеляційного суду Л.П. Сушко