ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

27 квітня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 160/20010/25	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
головуючого - судді Семененка Я.В. (доповідач),
суддів: Добродняк І.Ю., Суховарова А.В., 
розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційні скарги ОСОБА_1 та Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області
на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 січня 2026 року (суддя А. Ю. Рищенко) у справі № 160/20010/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, у якому просила:
- визнати протиправними дії відповідача щодо розрахунку компенсації втрати частини доходів - пенсії позивачки за відповідні місяці періоду з 01.09.2013 по 30.06.2024 яка була виплачена із затримкою у березні 2025 року, в порядку та у спосіб, що не відповідає вимогам Закону № 2050-III, а саме:
- не окремо за затримку пенсії за кожен місяць періоду з 01.09.2013 по 30.06.2024, а шляхом розрахунку на загальну суму боргу 279014,51 грн - що має разовий характер;
- з урахуванням індексу інфляції не за весь період невиплати доходу за кожен місяць періоду з 01.09.2013 по 30.06.2024 починаючи з місяця, наступного за місяцем виникнення заборгованості за кожний місяць і до місяця її виплати - у березні 2025 року, а лише за “0” місяців;
- зобов`язати відповідача:
- нарахувати позивачці компенсацію втрати частини доходів на суми пенсії за кожен місяць періоду з 01.09.2013 по 30.06.2024 роки, виплачені із затримкою березні 2025 року, окремо для кожного місяця. Розрахунок компенсації здійснити шляхом множення пенсії за відповідний місяць боргу на індекс інфляції за період її затримки починаючи з місяця, наступного за місяцем виникнення заборгованості за кожний місяць і до виплати у березні 2025 року, відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» та Порядку проведення компенсації, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 № 159;
- виплатити суму компенсації втрати частини доходів з урахуванням індексу інфляції а також 3% річних за весь час прострочення виплати суми компенсації з березня 2025 року до моменту виконання судового рішення відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України. 
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що оскільки заборгованість по пенсії за період з 01.09.2013 по 30.06.2024 була виплачена у березні 2025, компенсація у визначеному Законом 
№2050-III розмірі також мала бути виплачена у березні 2025 року. Позивачка також вважає, що відповідач «прострочив виконання грошового зобов`язання» встановленого в Законі, а тому має виконати обов`язок з нарахуванням інфляційних витрат та 3% річних від простроченої суми відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України. 
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 січня 2026 року адміністративний позов задоволено частково:
- визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області у нарахуванні та виплаті позивачці компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії за період з 01.09.2013 по 30.06.2024 за кожен місяць прострочення з урахуванням індексу інфляції в період невиплати доходу;
- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити нарахування позивачці компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії за період з 01.09.2013 по 30.06.2024 відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строку їх виплати» та Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 року №159, за кожен місяць прострочення з урахуванням індексу інфляції в період невиплати доходу, та здійснити виплату з урахуванням раніше виплачених сум.
В задоволенні решти позовних вимог – відмовлено. 
Судом першої інстанції зазначено, що відповідно до приписів Закону від 19.10.2000 №2050-ІІІ умовами для виплати суми компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів - пенсії та нарахування доходів (у тому числі, за рішенням суду), а виплата компенсації втрати частини доходів повинна здійснюватися у тому ж місяці, в якому здійснюється виплата заборгованості.
Суд з`ясував, що недоотримання позивачем сум пенсії за період з 01.01.2010 по 30.06.2024 відбулось з вини органу, що призначає і виплачує пенсію.
Таким чином, суд вважав, що бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області у нарахуванні та виплаті позивачці компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії за період з 01.09.2013 по 30.06.2024 за кожен місяць прострочення з урахуванням індексу інфляції в період невиплати такого доходу є протиправною, тому з метою ефективного захисту та відновлення прав позивача суд вважав за необхідне зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити нарахування та виплату позивачці компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії за період з 01.09.2013 по 30.06.2024 відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строку їх виплати» та Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 року №159, за кожен місяць прострочення з урахуванням індексу інфляції в період невиплати доходу та з урахуванням раніше виплачених сум.
Разом з тим, суд встановив, що в цій справі у відповідача не виникло перед позивачем грошового зобов`язання в порядку статті 11 Цивільного кодексу України, як зобов`язання боржника заплатити кредитору певну грошову суму відповідно до цивільно-правового договору та на інших підставах, передбачених цивільним законодавством України, а відтак відповідач не є боржником, що прострочив виконання грошового зобов`язання, у розумінні статті 625 Цивільного кодексу України, тому положення статей 549 та 625 ЦК України не підлягають застосуванню до спірних відносин.
Відтак, суд вказав про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.
Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області вказує, що право на компенсацію частини доходів пов`язується із настанням такого юридичного факту, як невиплата грошового доходу у встановлені строки його виплати та в разі, якщо такий дохід не має разового характеру. Вважає, що право на отримання виплати за рішенням суду позивачка набула тільки після набрання законної сили рішенням суду у справі №160/2883/24 після 06.05.2024, а до цієї дати компенсація не нараховується.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.
Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, ОСОБА_1 вказує, що розрахунок компенсації втрати частини доходів за період з 01.09.2013 по 30.06.2024 у розмірі 0 гривень суперечить Закону №2050 та Порядку №159. Наполягає, що відповідач «прострочив виконання грошового зобов`язання» встановленого в Законі, а тому він зобов`язаний виконати його з нарахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми згідно ч.2 ст.625 ЦК України.
Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, правову оцінку досліджених судом доказів по справі, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.
Встановлені обставини справи свідчать про те, що позивачка є отримувачем пенсії за віком, перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, що є відповідачем у справі.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03.04.2024 у справі №160/2883/24 адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії – задоволено.
Визнано дії та рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області стосовно запровадження окремого порядку поновлення пенсії позивачки, не встановленого в Законі України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” - протиправними та скасовано протокол/розрахунок №912430140366 від 13.12.2022 та позначку “особливостях” пенсійної справі позивачки “не підлягає МП. признач. за ріш. суду в твердому розмірі”.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області для поновлення та розрахунку пенсії позивачки усунутись від опрацювання справи позивачки в режимі “макетної обробки”.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області поновити виплату пенсії ОСОБА_1 та виплатити недоотриману пенсію ОСОБА_1 за період з 01.01.2010 р. з урахуванням її осучаснення відповідно до ст.27, 28 та ч.2, 3 ст. 42 та пунктів 4-1, 4-3 Прикінцевих положень Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” та відповідно до постанов Кабінету Міністрів України від 01.04.2020 № 251 та від 20 лютого 2019 р. № 124 "Питання проведення індексації пенсій у 2019 році", в чинній редакції на момент нарахування до фактичної виплати пенсії позивачці, з нарахуванням компенсації втрати частини доходів, на банківський рахунок ОСОБА_1 у АТ “АКЦЕНТ-БАНК”.
Рішення суду набрало законної сили 06.05.2024
В липні 2024 року відповідачем на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03.04.2024 у справі №160/2883/24 здійснено виплату позивачці загальної суми заборгованості в розмірі 279 014,51 грн на розрахунковий рахунок у банківській установі АТ «Акцент-Банк»
Позивачка звернувся до ГУ ПФУ в Дніпропетровській області із заявою щодо виплати компенсації втрати частини доходів, однак листами від 05.02.2025 та від 07.05.2025 відповідач відмовив позивачці у виплаті компенсації втрати частини доходів у зв`язку з тим, що порушення термінів їх виплати відсутні.
Не погодившись з такими діями відповідача, позивачка звернулась до суду за захистом своїх прав. 
Переглядаючи рішення суду в межах доводів апеляційної скарги колегія суддів виходить із такого.
Відповідно до статті 1 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсійні виплати - грошові виплати в системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, що здійснюються у вигляді пенсії, довічної пенсії або одноразової виплати;
пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом;
пенсіонер - особа, яка відповідно до цього Закону отримує пенсію, довічну пенсію, або члени її сім`ї, які отримують пенсію в разі смерті цієї особи у випадках, передбачених цим Законом.
Питання, пов`язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, врегульовані Законом України від 19.10.2000 № 2050-ІІІ «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати».
Відповідно до статей 1, 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).
Компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.
Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії або щомісячне грошове утримання; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення); сума індексації грошових доходів громадян; суми відшкодування шкоди, заподіяної фізичній особі каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; суми, що виплачуються особам, які мають право на відшкодування шкоди у разі втрати годувальника.
Згідно зі статтею 3 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але невиплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується дохід, до уваги не береться).
Відповідно до статті 4 цього Закону виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.
З метою реалізації Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» Кабінет Міністрів України прийняв постанову від 21.02.2001 № 159, якою затвердив Порядок проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати (далі - Порядок № 159).
Пунктами 2, 3 Порядку № 159 передбачено, що компенсація громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати (далі - компенсація) проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати грошових доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з 1 січня 2001 року.
Компенсації підлягають такі грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру, зокрема, пенсії (з урахуванням надбавок, доплат, підвищень до пенсії, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги на прожиття, щомісячної державної грошової допомоги та компенсаційних виплат).
Згідно із пунктом 4 Порядку № 159 сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100.
За такого правового регулювання основною умовою для виплати компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії). Кошти, які підлягають нарахуванню в порядку компенсації громадянину частини доходу, в тому числі пенсії, у зв`язку з порушенням строків її виплати, мають компенсаторний характер.
Дія зазначених нормативних актів поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), та стосується усіх доходів, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру (зокрема, пенсії).
Виплата компенсації втрати частини доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його (доходу) нарахування: самим підприємством, установою чи організацією добровільно чи на виконання судового рішення.
Аналогічну правову позицію сформовано Верховним Судом в постанові від 21.08.2023 у справі № 460/6767/20.
При цьому суд ураховує висновок Верховного Суду у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду, сформований у пункті 29 постанови від 02.04.2024 у справі № 560/8194/20 про те, що умовами для виплати суми компенсації у справі, що розглядається, є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів - пенсії та нарахування доходів (у тому числі, за рішенням суду). А виплата компенсації втрати частини доходів повинна здійснюватися у тому ж місяці, в якому здійснюється виплата заборгованості.
Відповідачем не заперечується, що ним 11 липня 2024 року здійснено виплату пенсії позивачці в розмірі 279 014,51 грн за період з 01.09.2013 по 30.06.2024.
Тобто, суд першої інстанції правильно встановив порушення строків виплати пенсії позивачеві.
Колегія суддів зауважує, що через наявність факту невиплати позивачці сум пенсії, позивачка має право на компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії саме за період з 01.09.2013 по 30.06.2024. 
Аналогічний висновок вказано Верховним Судом у постановах від 15.10.2018 року у справі №240/11882/19 та від 29.05.2025 року у справі № 640/12053/21.
За цих обставин, суд першої інстанції обґрунтовано вказав про наявність підстав визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області у нарахуванні та виплаті позивачці компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії за період з 01.09.2013 по 30.06.2024 за кожен місяць прострочення з урахуванням індексу інфляції в період невиплати доходу.
Разом з тим, колегія суддів з`ясувала, що матеріалами справи не підтверджено здійснення відповідачем нарахування позивачці компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії за період з 01.09.2013 по 30.06.2024 у розмірі 0 грн. Так, матеріали справи не містять доказів здійснення відповідачем розрахунку компенсації втрати частини доходів, відповідач навпаки заперечує право позивачки на спірну компенсацію.
Апеляційний суд зазначає, що оскільки компенсацію позивачці втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії за період з 01.09.2013 по 30.06.2024 відповідачем не розраховано, вимоги про визнання протиправними дій щодо розрахунку компенсації є передчасними, а тому задоволенню не підлягають. Доводи апеляційної скарги позивачки цей висновок суду не спростовують.
Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» також передбачено проведення компенсаційних виплат відповідно до коефіцієнту приросту споживчих цін за порушення термінів виплати доходів громадян, передбачених цим законом. Правова природа такої відповідальності не відрізняється від правової природи відповідальності, яка виникає на підставі статті 625 ЦК України в частині її акцесорного характеру та похідної правової природи спору.
Колегія суддів вказує на те, що спірні правовідносини у справі, а саме компенсація пенсіонеру втрати частини пенсії у зв`язку з порушенням строків її виплати з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, врегульовані спеціальним законом - Законом України «Про компенсацію громадянам частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати», відтак норми статті 625 ЦК України в такому випадку не застосовуються.
Аналогічний висновок вказано Верховним Судом у постанові від 29.04.2025 року у справі № 580/9536/23.
Отже, доводи позивачки про те, що відповідач має виплатити їй суму компенсації втрати частини доходів з додатковим урахуванням індексу інфляції та 3% згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України, є хибними.
Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, аргументи апеляційних скарг не спростовують висновків суду першої інстанції.
Передбачені ст.317 КАС України підстави для зміни або скасування рішення суду першої інстанції відсутні. 
Керуючись ст. ст. 241-245, 250, 315, 316, 321, 322, 327, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області залишити без задоволення, а рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 січня 2026 року у справі №160/20010/25 –без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати ухвалення, може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках та строки, передбачені ст.ст.328, 329 КАС України.

Повний текст постанови складено 27.04.2026

Головуючий - суддя Я.В. Семененко 

суддя І.Ю. Добродняк 

суддя А.В. Суховаров