П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————

Д О Д А Т К О В А П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 квітня 2026 р.	м. Одеса	Справа № 420/8432/26 	

Перша інстанція: суддя Юхтенко Л.Р.

Судова колегія П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі: 
Головуючого: Градовського Ю.М.
суддів: Єщенка О.В., 
Казанчук Г.П., 
розглянувши в порядку письмового провадження в м.Одесі питання щодо ухвалення додаткового судового рішення до постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 23 квітня 2026р. за апеляційною скаргою фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 31 березня 2026р. по справі за заявою Головного управління ДПС в Одеській області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про підтвердження обґрунтованості рішення про застосування умовного адміністративного арешту майна (в порядку ст.283 КАС України),

В С Т А Н О В И Л А:
У березні 2026р. ГУ ДПС в Одеській області звернулося до суду із заявою до ФОП ОСОБА_1 , в якій просило:
- підтвердити обґрунтованість рішення про застосування умовного адміністративного арешту майна ФОП ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), згідно рішення Головного управління ДПС в Одеській області від 25.03.2026р.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 31 березня 2026р. заяву ГУ ДПС в Одеській області до ФОП ОСОБА_1 про підтвердження обґрунтованості рішення про застосування умовного адміністративного арешту майна (в порядку ст.283 КАС України) задоволено.
Підтверджено обґрунтованість рішення про застосування умовного адміністративного арешту майна ФОП ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), згідно рішення в.о. заступника начальника ГУ ДПС в Одеській області про застосування адміністративного арешту майна платника податків від 25.03.2026р..
Не погодившись із даним судовим рішенням, ФОП ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій просив рішення суду скасувати та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні адміністративного позову.
Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 23 квітня 2026р. апеляційну скаргу ФОП ОСОБА_1 – задоволено, рішення Одеського окружного адміністративного суду від 31 березня 2026р. – скасовано та прийнято по справі нову постанову, якою заяву ГУ ДПС в Одеській області до ФОП ОСОБА_1 про підтвердження обґрунтованості рішення про застосування умовного адміністративного арешту майна (в порядку ст.283 КАС України), - залишено без задоволення.
27.04.2026р. апеляційним судом зареєстрована заява представника відповідача про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення витрат на правничу допомогу у розмірі 14 155грн..
Дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для часткового задоволення заяви представника ФОП ОСОБА_1 та ухвалення додаткового судового рішення з наступних підстав.
Питання ухвалення додаткового судового рішення регулюються ст.252 КАС України.
Відповідно до ст. 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою особи, яка брала участь у справі, чи з власної ініціативи прийняти додаткову постанову чи постановити додаткову ухвалу у випадках, якщо:
1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення;
2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення;
3) судом не вирішено питання про судові витрати.
Виходячи із аналізу вказаної норми чинним законодавством передбачений виключний перелік підстав для постановлення додаткового рішення. У відповідності до змісту вказаної статті, додаткове судове рішення є засобом усунення неповноти судового рішення, внаслідок якої залишилися невирішеними певні вимоги особи, яка бере участь у справі.
При цьому, додаткове рішення може бути винесене на підставі лише тих доказів, які були досліджені під час судового розгляду та не може виходити за межі спірних правовідносин, встановлювати нові юридичні факти та вирішувати питання, які не входили до предмету спору.
Відповідно до ч.1 п. 1 ч. 3 ст.132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ч.2 ст.134 КАС України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Відповідно до ч.7 ст. 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
За змістом п.1 ч.3 ст.134 КАС України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, серед іншого, складає гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, які визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою
Положеннями ч.4 ст.134 КАС України встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Згідно з ч.5 ст.134 КАС України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження понесених позивачем витрат на правничу допомогу в апеляційній інстанції до суду надано копії: Акт наданих послуг ОСОБА_1 , Квитанція про оплату за участь у судовому засіданні - 23.04.2026р., Квитанція про оплату правничої допомоги, Правничий договір та додаткова угода, Рахунок, Рахунок від 23.04.2026р.
Відповідно до Акту №9-4/26 від 2.04.2026р. прийому-передачі виконаних робіт (наданні послуг) за договором про надання правничої допомоги від 24.04.2026р. адвокатом Іванченком Є.О. в межах Договору №9-4/26 виконано такі роботи (надано такі послуги):
1. Вивчення матеріалів справи №420/8432/26, ознайомлення з рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 31.03.2026р. (суддя Юхтенко Л.Р.), аналіз процесуальних документів по справі, 2,0 години - 2 192,5грн.;
2. Правовий аналіз норм ПК України (ст.80,81,94 ПК України) щодо підстав проведення фактичної перевірки та правомірності застосування адміністративного арешту майна; аналіз обсягу повноважень представника ФОП за довіреністю в контексті ст.81 ПК України, 0,5 - 548,13грн.;
3. Пошук та опрацювання правових позицій Верховного Суду у подібних правовідносинах (постанови у справах №280/4643/23, №460/1953/19, №812/254/18, №640/17091/21), аналіз їх застосовності до обставин справи відповідно до ч.5 ст.242 КАС України, 0,5 годин - 548,13грн.;
4. Складання апеляційної скарги на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 31.03.2026 у справі №420/8432/26: формування правової позиції, обґрунтування підстав за п.1– 4 ч.1 ст.317 КАС України, викладення фактичних обставин, що не були належним чином встановлені судом першої інстанції, 7,5 годин - 8 221,9грн.;
5. Підготовка та формування пакету додатків до апеляційної скарги (копії судових рішень, постанов Верховного Суду, доказів направлення відзиву, квитанції, скріншотів електронного кабінету платника податків, копії довіреності), 0,5 годин - 548,13грн.;
6. Підготовка цього доповнення до апеляційної скарги — детального опису робіт
(наданих послуг) відповідно до вимог ч.4 ст.134 КАС України, обґрунтування співмірності витрат, 1 годин 1 096,25грн.;
7. Участь у судовому засіданні по справі №420/8432/26 від 23.04.2026р. на підставі дод. угоди №1 від 2.04.2026р. до Договору №9-4/26 від 2.04.2026р., 1 год. - 1 000грн.
Сторони погодили, що вартість наданої Виконавцем Замовнику правничої допомоги склала 14 155грн. 
Колегія суддів зазначає, що при визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.
Таким чином, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.
Суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат, встановлення їхньої дійсності та необхідності, а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Аналогічні правові висновки викладені Великою Палатою Верховного Суду в додатковій постанові від 19 лютого 2020р. у справі №755/9215/15-ц.
Крім того, у постанові Об`єднаної палати Верховного Суду у складу суддів Касаційного господарського суду від 3.10.2019р. у справі № 922/445/19 зроблено висновок про те, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.
Визначаючи обсяг юридичної та технічної роботи за результатами розгляду відповідного клопотання митного органу, у якому останній висловлює незгоду із заявленою сумою судових витрат на правничу допомогу, суд ураховує, чи змінювалася правова позиція сторін у справі в судах першої, апеляційної інстанції; чи потрібно було адвокату вивчати додаткові джерела права, законодавство, що регулює спір у справі, документи та доводи, якими протилежні сторони у справі обґрунтували свої вимоги, та інші обставини (постанови Верховного Суду від 4.12.2018р. у справі № 911/3386/17, від 11.12.2018 року у справі № 910/2170/18).
У контексті наведеного колегія суддів також враховує позицію Євпопейського суду з прав людини, викладену у пункті 95 рішення у справі «Баришевський проти України» (Заява № 71660/11), пункті 80 рішення у справі «Двойних проти України» (Заява № 72277/01), пункті 88 рішення у справі «Меріт проти України» (заява № '66561/01), яка полягає в тому, що заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.
Крім того, у пункті 154 рішення ЄСПЛ у справі Laventsv. Latvia (заява 58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципом справедливості як одним з основних елементів принципу верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, зважаючи на складність справи, якість підготовлених документів, витрачений адвокатом час, тощо, є неспівмірними у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Перевіривши обґрунтованість заявлених представником ФОП ОСОБА_1 до відшкодування витрат у розрізі видів наданих адвокатом послуг, дослідивши й проаналізувавши подане відповідачем клопотання на предмет наявності у ньому обґрунтованих доводів щодо неспівмірності витрат, проаналізувавши надані представником позивача документи, фактичний обсяг та якість виконаної адвокатами роботи на стадії апеляційного перегляду справи, складність юридичних питань, які були предметом дослідження в суді, колегія суддів вважає заявлений представником позивача до відшкодування розмір правової допомоги є частково необґрунтованим та, як наслідок, завищеним, а, відтак, підлягає зменшенню. Розумно обґрунтованими витрати на професійну правничу допомогу, які підлягають компенсації позивачу за рахунок відповідача, на думку колегії суддів, є сума 4 000 грн..
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.252, 325, 329 КАС України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:
Заяву фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про відшкодування витрат на правову допомогу та прийняття додаткового рішення задовольнити частково.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС в Одеській області (вул.Семінарська, буд.5, м.Одеса, Одеська обл., 65044, код ЄДРПОУ 44069166) на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) понесені судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4 000грн. (чотири тисячі гривень).
Додаткова постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий: Ю.М. Градовський

Судді О.В. Єщенко 

Г.П. Казанчук 

Повний текст судового рішення складено 30 квітня 2026 року.