ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2026 року 	Луцьк	Справа № 140/3883/26 	

Волинський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого-судді Андрусенко О. О.,
розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії, 

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (далі – ГУ ПФУ в Хмельницькій області) про визнання протиправними дій та зобов`язання відповідача зарахувати період навчання з 01.02.1986 по 11.07.1986 та період роботи з 28.07.1986 по 30.09.1991 до періоду проживання в зоні гарантованого добровільного відселення та повторно розглянути заяву про призначення пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 №796-ХІІ (далі – Закон №796-ХІІ), з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні по справі №140/5886/24.
Позовні вимоги мотивовані тим, що на виконання постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 22.04.2025 відповідач повторно розглянув заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону № 796-ХІІ, однак за результатами такого розгляду знову відмовив у її призначенні. Позивач вважає такі дії відповідача необґрунтованими та безпідставними, оскільки право на призначення пенсії згідно статті 55 Закону №796-ХІІ підтверджується посвідченням особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи та відповідними іншими документами.
Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 03.04.2026 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у даній справі, постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.
Відповідач, отримавши ухвалу про відкриття провадження – 03.04.2026, про що свідчить довідка про доставку електронного листа, у встановлений судом строк відзив на позов не подав.
Відповідно до частини шостої статті 162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Інших заяв по суті справи на адресу суду не надходило.
Дослідивши письмові докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступне.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, що підтверджується посвідченням (категорії 3) Серії НОМЕР_1 від 21.07.2022.
Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 24.09.2024 у справі №140/5886/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (далі – ГУ ПФУ у Волинській області), ГУ ПФУ у Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування рішення та зобов`язання вчинити дії позов задоволено повністю, а саме: визнано протиправним та скасовано рішення ГУ ПФУ у Хмельницькій області від №032950006729 від 16.05.2024 щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону №796-ХІІ та зобов`язано ГУ ПФУ у Хмельницькій області призначити і виплачувати ОСОБА_1 пенсію зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону №796-ХІІ з дня виникнення права на призначення пенсії.
Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 22.04.2025 апеляційну скаргу ГУ ПФУ у Хмельницькій області – задоволено частково; рішення Волинського окружного адміністративного суду від 24.09.2024 у справі №140/5886/24 – скасовано в частині зобов`язання ГУ ПФУ у Хмельницькій області призначення і виплати ОСОБА_1 пенсію зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону №796-ХІІ з дня виникнення права на призначення пенсії та ухвалено в цій частині нову постанову, якою позов задоволено частково; зобов`язано ГУ ПФУ у Хмельницькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону №796-ХІІ та прийняти за результатами її розгляду в установленому порядку рішення з врахуванням висновків апеляційного суду, наведених в мотивувальній частині цього судового рішення; в задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Листом від 16.02.2026 №3554-2303/Д-03/8-2200/26, за результатами розгляду заяви від 30.01.2026 щодо виконання постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 22.04.2025 у справі №140/5886/24, ГУ ПФУ в Хмельницькій області повідомило, що згідно наданих документів період роботи (проживання) у зоні гарантованого добровільного відселення становить 32 роки 07 місяців 08 днів, в тому числі станом на 01.01.1993 – 01 рік 03 місяці. До періоду в зоні гарантованого добровільного відселення не зараховано період навчання з 26.04.1986 по 11.07.1986 в Луцькому СПТУ №9 та період роботи з 28.07.1986 по 30.09.1991 на Луцькому автомобільному заводі, оскільки населений пункт м. Луцьк не відноситься до зон радіоактивного забруднення. У листі також зазначено, що для можливості зарахування періоду проживання у зоні гарантованого добровільного відселення з 07.06.1988 по 30.09.1991 потрібно надати відомості про отримання відпустки по догляду за дітьми 07.06.1988 та 10.01.1989 року народження в період роботи в Луцькому автомобільному заводі.
При вирішенні спору суд керується такими нормативно-правовими актами. 
Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
За умовами частини першої статті 26 Закону України від 09.07.2003 №1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058-ІV) особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 01 січня 2018 року, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року.
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 45 Закону №1058-ІV пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.
Частиною першою статті 55 Закону №796-ХІІ передбачено, що особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу.
Зокрема, потерпілим від Чорнобильської катастрофи особам, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 3 років, зменшення віку становить 3 роки (початкова величина) та додатково 1 рік за 2 роки проживання, роботи, але не більше 6 років (абзац п`ятий пункту 2 частини першої статті 55 Закону №796-ХІІ).
За змістом примітки до абзацу п`ятого пункту 2 частини першої статті 55 Закону №796-ХІІ початкова величина зниження пенсійного віку встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період.
Виходячи із змісту правовідносин, які регулюються Законом №796-ХІІ, обов`язковий період проживання та роботи починає свій перебіг від дати аварії на Чорнобильській АЕС, тобто з 26.04.1986.
З положень статті 55 Закону №796-XII слідує, що умовами призначення пенсії позивачу із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону №1058-ІV, є: наявність відповідного страхового стажу (з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року), зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку; постійне проживання у зоні гарантованого добровільного відселення станом на 01.01.1993 не менше трьох років; досягнення необхідного віку для призначення пенсії згідно зі статтею 55 Закону №796-XII.
Початкова величина зниження пенсійного віку (на 3 роки) встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31.07.1986 незалежно від часу проживання або роботи в цей період. При цьому максимальна межа зниження пенсійного віку відповідно до положень абзацу п`ятого пункту 2 частини першої статті 55 Закону №796-XII становить 6 років, незалежно від того застосовувалась початкова величина зменшення пенсійного віку до таких осіб чи ні (вказані висновки щодо застосування норм права викладені у постановах Верховного Суду від 07.05.2024 у справі №460/38580/22, від 24.05.2024 у справі №460/17257/23, від 18.09.2024 у справі №240/6201/23, від 16.10.2024 у справі №140/14380/23).
Перелік населених пунктів, віднесених до зон радіоактивного забруднення, визначений у додатку 1 до постанови Кабінету Міністрів Української РСР від 23.07.1991 №106 «Про організацію виконання постанов Верховної Ради Української PCP про порядок введення в дію законів Української PCP «Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи» та «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
При вирішенні спору суд враховує, що згідно з пунктом 3 частини першої статті 11 Закону №796-ХІІ до потерпілих від Чорнобильської катастрофи належать особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються у зонах безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення за умови, що вони станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у зоні безумовного (обов`язкового) відселення не менше двох років, а у зоні гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років.
Частиною третьою статті 65 Закону №796-XII передбачено, що документами, які підтверджують статус громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користуватися пільгами, встановленими цим Законом, є посвідчення «Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС» та «Потерпілий від Чорнобильської катастрофи».
З наведеного слідує, що документом, який підтверджує статус потерпілого від Чорнобильської катастрофи та надає право користування пільгами, встановленими Законом №796-ХІІ, є посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи.
Згідно з підпунктом 7 пункту 2.1 розділу ІІ Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року №22-1 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за №1566/11846; далі Порядок №22-1, у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07 липня 2014 року №13-1, зі мінами), до заяви про призначення пенсії за віком додаються, зокрема, такі документи, які підтверджують право на призначення пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку: потерпілим від Чорнобильської катастрофи:
для осіб, які постійно працювали (працюють) на територіях радіоактивного забруднення, додаються документи, видані підприємствами, установами, організаціями, органами місцевого самоврядування, що підтверджують період(и) постійної роботи в населених пунктах, віднесених до відповідних територій радіоактивного забруднення;
для осіб, які постійно проживали (проживають) на територіях радіоактивного забруднення, додаються відомості про місце проживання, зазначені у пункті 2.22 цього розділу, та/або документи про проживання, видані органами місцевого самоврядування;
посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи (для осіб, які належать до категорії 4 постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи - за наявності) (при призначенні пенсії згідно зі статтею 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»).
Відповідно до пункту 2.22 розділу II Порядку №22-1 для підтвердження інформації про місце проживання особа може надавати відомості про місце проживання, що були внесені до документів, визначених Законом України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні».
Із відомостей паспорта громадянина України вбачається, що позивач ОСОБА_1 народилася в селі Заріччя Маневицького району Волинської області (а.с. 8). 
Відповідно до витягу з реєстру Колківської територіальної громади позивач з 15.09.1999 зареєстрована та проживає у с. Матейки Луцького району Волинської області (а.с. 10).
Згідно з додатком 1 до Постанови №106 села Заріччя та Матейки Маневицького району Волинської області включено у перелік населених пунктів, що зазнали радіоактивного забруднення внаслідок аварії на Чорнобильській AEC, і віднесено до зони гарантованого добровільного відселення.
Позивач є потерпілою від Чорнобильської катастрофи, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 , виданим Волинською обласною державною адміністрацією 21.07.2022 повторно, замість посвідчення серії НОМЕР_2 (а.с. 11).
Підставою для відмови ОСОБА_1 повторно у призначенні пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку згідно з листа ГУ ПФУ в Хмельницькій області від 16.02.2026 №3554-2303/Д-02/8-2200/26 вказано не підтвердження тривалості проживання на забрудненій території станом на 01.01.1993 - 3 роки (період проживання у зоні гарантованого добровільного відселення станом на 01.01.1993 фактично становить 32 роки 07 місяців 08 днів). Відмовляючи позивачу в призначенні пенсії зі зниженням пенсійного віку, ГУ ПФУ в Хмельницькій області посилалось на те, що до періоду постійного проживання у зоні гарантованого добровільного відселення не враховано період навчання з 26.04.1986 по 11.07.1986 навчалася в Луцькому СПТУ №9 та в період з 28.07.1986 по 30.09.19911 працювала на Луцькому автомобільному заводі, які знаходяться у м. Луцьку та вказаний населений пункт не відноситься до зони радіоактивного забруднення.
Так, судом встановлено, що у період з 26.04.1986 по 11.07.1986 позивач навчалася у Луцькому СПТУ №9, що підтверджується дипломом серії НОМЕР_3 (а.с. 12), а в період з 28.07.1986 по 30.09.1991 працювала на Луцькому автомобільному заводі, що підтверджується записами трудової книжки серії НОМЕР_4 (а.с. 13).
В контексті спірних правовідносин, варто зазначити, що диплом та трудова книжка підтверджують лише факт навчання позивача у навчальному закладі та роботи на підприємстві і не містить інформації щодо місця її проживання. Сам по собі факт роботи позивача на підприємстві, розташованому в м. Луцьку, підтверджує виключно наявність трудових відносин із відповідним роботодавцем та виконання трудових обов`язків, однак не є належним і достатнім доказом зміни місця її постійного проживання чи вибуття із зони гарантованого добровільного відселення. Інформація, яка міститься в дипломі та трудовій книжці, не спростовує обставини, що позивач є потерпілою від Чорнобильської катастрофи, яка проживала та працювала станом на 01.01.1993 у зоні гарантованого добровільного відселення не менше трьох років.
Аналогічні висновок наведено у постанові Верховного Суду від 12.05.2026 у справі №460/13782/24.
Верховний Суд у постановах від 07.05.2024 у справі №460/38580/22, від 24.05.2024 у справі №460/17257/23 виснував, що наявність у позивача посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи (категорія 3), умовою видачі якого було факт проживання або роботи станом на 01.01.1993 у зоні гарантованого добровільного відселення не менше трьох років, дає підстави для зменшення пенсійного віку у загальному порядку на один рік за кожних два роки проживання/роботи у зоні гарантованого добровільного відселення.
У постановах від 26.07.2023 у справі №460/2589/20, від 09.07.2024 у справі №240/16372/23, від 16.10.2024 у справі №140/14380/23 Верховний Суд зазначав, що відомості трудової книжки та диплому не можуть спростувати факту постійного проживання позивача в зоні гарантованого добровільного відселення, що підтверджено відповідною довідкою органу місцевого самоврядування.
З огляду на наведене суд не погоджується із викладеним у листі ГУ ПФУ в Хмельницькій області висновком про відсутність у позивача станом на 01.01.1993 необхідного (не менше трьох років) періоду проживання в зоні гарантованого добровільного відселення.
Таким чином, у розглядуваній справі, враховуючи наявність у позивача посвідчення особи, потерпілої внаслідок Чорнобильської катастрофи, яке підтверджує факт проживання позивача на території гарантованого добровільного відселення, беручи до уваги той факт, що позивач і на даний час проживає в зоні гарантованого добровільного відселення, суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 відповідно до статті 55 Закону №796-ХІІ має право на призначення пенсії із зменшенням пенсійного віку на 6 років (максимальний), з огляду на що відмова ГУ ПФУ в Хмельницькій області у призначенні позивачу пенсії за віком відповідно до статті 55 Закону №796-ХІІ носить формальний характер та не ґрунтується на нормах закону.
Отже, відповідач, повторно розглядаючи заяву позивача на виконання постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 22.04.2025 у справі №140/5886/24, фактично повторно застосував ті самі підстави для відмови, які вже були предметом судової оцінки, та не врахував висновків суду апеляційної інстанції. При цьому лист ГУ ПФУ в Хмельницькій області від 16.02.2026 №3554-2303/Д-03/8-2200/26 не містить належного обґрунтування відсутності у позивача права на призначення пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку, а наведені у ньому мотиви ґрунтуються на помилковому ототожненні місця навчання та роботи з місцем постійного проживання особи, що не відповідає вимогам статті 55 Закону №796-ХІІ та правовим висновкам Верховного Суду.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що дії ГУ ПФУ в Хмельницькій області щодо відмови у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку є протиправними. 
З урахуванням встановлених обставин справи та норм чинного законодавства, що врегульовують спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити шляхом прийняття рішення про визнання протиправними дій ГУ ПФУ в Хмельницькій області щодо відмови у призначенні пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону №796-ХІІ та зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону №796-ХІІ з урахуванням висновків суду.
Згідно з частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Отже, на користь позивача необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судовий збір у розмірі 1331,20 грн.
Керуючись статтями 243-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд 

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 №796-ХІІ.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 №796-ХІІ, з урахуванням висновків суду
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 1331,20 грн (одна тисяча триста тридцять одна грн 20 коп.). 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 ).
Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (29013, місто Хмельницький, вулиця Гната Чекірди, 10, код ЄДРПОУ 21318350).

Суддя О. О. Андрусенко