Справа № 692/1977/25
Провадження № 2/692/226/26
01.05.26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 травня 2026 року Драбівський районний суд Черкаської області в складі: головуючого судді – Чепурного О.П., при секретарі – Бубир В.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в с-щі Драбів цивільну справу в порядку спрощеного провадження за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором, - 

ВСТАНОВИВ:

 
Позивач звернувся до суду з позовом відповідачки про стягнення заборгованості за договором. Свої вимоги мотивує тим, що 23.09.2021 року між ТОВ «МІЛОАН» та ОСОБА_1 було укладено договір №4932289. Згідно п.1.1. договору кредитодавець зобов`язався на умовах, визначених цим договором, на строк, визначений п.1.3. договору надати позичальнику грошові кошти у сумі, визначеній п.1.2., а позичальник зобов`язався повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у встановлений п.1.4. термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та строки/терміни, що визначені договором. Сума кредиту становить 10000,00 грн. Проценти за користування кредитом 2640,00 грн., які нараховуються за ставкою 0,88 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Кредитні кошти були надані відповідачу безготівково на рахунок з використанням карти. Відповідно до п.6.1. договору, договір укладається в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в ІТС кредитодавця. 
Підписанням кредитного договору відповідач підтвердив, що він ознайомився з наявними схемами кредитування, отримав проект цього кредитного договору разом з додатками, ознайомився з усіма його умовами. 
26.01.2022 року було укладено договір №26-01/2022-83 відповідно до якого ТОВ «МІЛОАН» відступило на користь ТОВ «Вердикт капітал» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №4932289. 
10.03.2023 року було укладено договір №10-03/2023/01 відповідно до якого ТОВ «Вердикт капітал» відступило на користь ТОВ «Коллект центр» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №4932289. 
18.02.2025 року було укладено договір №18-02/25 відповідно до якого ТОВ «Коллект центр» відступило на користь ТОВ «Факторинг партнерс» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №4932289. Таким чином позивач наділений правом вимоги до відповідача за договором №4932289.
Внаслідок того, що заборгованість за договором не погашається, у відповідача виникла заборгованість за договором №4932289 від 23.09.2021 р., яка становить 50006,30 грн., з яких:
-8550,00 грн. заборгованість за основним зобов`язанням (тіло кредиту);
-40756,30 грн. заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги;
-700,00 грн. заборгованість за комісіями;
-0,00 грн. заборгованість за пенею та/або штрафами;
-0,00 грн. інфляційні збитки;
-0,00 грн. нараховані 3% річних.
Окрім того, позивач просить стягнути витрати на професійно правничу допомогу в розмірі 16000,00 грн.
Розгляд вказаної справи здійснюється в порядку спрощеного позовного провадження на підставі ухвали Драбівського районного суду від 09.01.2026 року.
Ухвалою суду відповідачу був наданий строк для подання заяви із обґрунтованими запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, а також строк для подання відзиву на позов. Відповідач відзиву на позов, заяви із обґрунтованими запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження до суду не направив. 
Зважаючи на те, що справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов наступних висновків. 
Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цього Кодексу.
Відповідно до копії договору
Відповідно до копії договору про споживчий кредит №4932289 від 23.09.2021 року між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір, згідно з умовами якого кредитодавець надав кредит в сумі 10000,00 грн. у валюті українські гривні (п.1.2.), кредит надається строком на 30 днів з 23.09.2021 року (п.1.3.), термін повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом 23.10.2021 (п.1.4.). Згідно п.1.5.1. комісія за надання кредиту 700,00 грн., яка нараховується за ставкою 7.70 відсотків від суми кредиту одноразово. Згідно п. 2.1. кредитні кошти надаються позичальнику шляхом переказу на картковий рахунок. Згідно п.1.5.2. проценти за користування кредитом: 2640,00 грн., які нараховуються за ставкою 0,88% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5.00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Тип процентної ставки фіксований. П.2.3.1.1 визначено умови пролонгації на пільгових умовах. Підписанням кредитного договору відповідачка підтвердила, що вона ознайомилась з наявними схемами кредитування, отримав проект цього кредитного договору разом з додатками, ознайомився з усіма його умовами. 
До договору додано паспорт споживчого кредиту, який визначає основні умови кредитування та анкету-заяву на отримання кредиту №4932289. Довідкою про ідентифікацію підтверджено, що клієнт ОСОБА_1 , з якою укладено договір №4932289 від 23.09.2021, ідентифікований ТОВ «Мілоан», акцепт договору позичальником (підписанням аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора) R95101 23.09.2021. 
Отримання відповідачкою кредитних коштів за даним кредитним договором підтверджується довідкою від 03.11.2025 №10453/03-11 відповідно до якої через систему платежів LiqPayST було проведено фінансову операцію по переказу коштів, а саме одержувачу: ОСОБА_1 , ID платежу: 1771975986, дата операції: 23.09.2021, номер картки одержувача коштів: НОМЕР_1 , сума операції: 10000,00 грн., номер договору: 4932289.
Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частиною 1 ст.628ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. 
Згідно з ст. 627 ЦК України встановлено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до змісту ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Відповідно до ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги", за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Отже, положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання, як електронного підпису або електронного цифрового підпису, так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором.
За змістом правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 12 січня 2021 року у справі №524/5556/19, у постанові від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, у постанові від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, якщо договір про надання фінансового кредиту підписаний за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами то підтверджено укладання між сторонами спірного правочину. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений. У такий спосіб сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов правочину.
Відповідно до Розділу 10 кредитного договору «Реквізити сторін» вбачається, що даний договір підписано відповідачем одноразовим ідентифікатором.
Відповідач не заперечує підписання кредитного договору, тому суд вважає дані обставини доведеними.
Щодо переходу права вимоги за кредитним договором суд зазначає наступне.
26.01.2022 року було укладено договір факторингу №26-01/2022-83 відповідно до якого ТОВ «МІЛОАН» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №4932289 від 23.09.2021, що підтверджується реєстром боржників, де під №1181 значиться боржник ОСОБА_1 10.03.2023 року було укладено договір про відступлення прав вимоги №10-03/2023/01 відповідно до якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило на користь ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №4932289 від 23.09.2021, що підтверджується реєстром боржників. 18.02.2025 року було укладено договір про відступлення прав вимог №18-02/2025 відповідно до якого ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» відступило на користь ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №№4932289 від 23.09.2021, що підтверджується реєстром боржників від 18.02.2025, де під номером 1740 значиться ОСОБА_1 , кредитний договір №4932289 від 23.09.2021року. Таким чином позивач наділений правом вимоги до відповідача за договором №4932289 від 23.09.2021.
Відповідно до п.1 ч.1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно ст. 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.
Відповідно до статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.
Згідно зі ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається.
Таким чином, перехід права вимоги до позивача підтверджується доданим до позову договором факторингу та реєстром боржників.
Щодо розміру заборгованості суд зазначає наступне.
Відповідно до розрахунку заборгованості, відповідач має непогашену заборгованість за договором позики №4932289 від 23.09.2021 р., який просить стягнути позивач з відповідача становить 50006,30 грн., з яких:
-8550,00 грн. заборгованість за основним зобов`язанням (тіло кредиту);
-40756,30 грн. заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги;
-700,00 грн. заборгованість за комісіями.
З матеріалів справи вбачається, що відповідач свої зобов`язання належним чином не виконувала, у зв`язку з чим з неї на користь позивача належить стягнути заборгованість за тілом кредиту.
Стосовно заборгованості за відсотками за користування кредитом, то суд зазначає наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 та ч.1 ст. 1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.
Згідно кредитного договору останній день строку кредитування є 23.10.2021 р., тобто право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом припинилося 23.10.2021. Проте, п.2.3 договору передбачена пролонгація строку кредитування, а тому відповідно строк кредитування було пролонговано шляхом вчинення дій відповідачем. Кредитним договором передбачена пролонгація строку кредитування на пільгових або стандартних (базових умовах) (п.2.3.1.2.).
Відповідно до п.п. б) п.2.3.2. Розділ 2.3. договору є домовленістю сторін про зміну умов кредитного договору на умовах відкладальної обставини щодо якої невідомо чи вона настане чи ні, відповідно до ст. 212 ЦК України і яка полягає у продовженні користуванні кредитним коштами позичальником після спливу строку кредитування, визначеного згідно п.1.3, п.2.3.1.2.
Відповідно до умов пролонгації відповідач двічі продовжував строк користування кредитом на пільгових умовах сплативши частину тіла кредиту, процентів, комісії та строк кредитування було пролонговано на стандартних умовах терміном на 60 днів, а тому загальний строк кредитування складає 112 днів (30+7+15+60), а саме до 13.01.2022 року включно.
При визначенні розміру відсотків за користування кредитом, суд бере до уваги, що первинний строк кредиту 30 днів за період з 23.09.2021 року по 23.10.2021 року, відсоткову ставку передбачену п. 1.5.2., а саме 10000,00 грн. ?0,88% ?30 = 2640,00 грн.
Відповідач 23.10.2021 року здійснив пролонгацію строку кредиту на 7 днів сплативши суму в розмірі 1668,00 грн. (500,00 грн. в рахунок сплати тіла кредиту, 668,00 грн. сплата процентів по кредиту, 500,00 грн. сплата комісії за пролонгацію).
За період з 24.09.2021 року по 30.10.2021 року нарахування відсотків здійснювалося на підставі пролонгації на пільгових умовах на строк 7 днів (п.2.3.1.1.) за відсотковою ставкою передбаченою п.1.5.2., а тому розмір відсотків за вищевказаний період складає: 9500,00 грн. ?0,88%?7=585,20 грн.
30.10.2021 року відповідач повторно здійснив пролонгацію строку кредиту на 15 днів сплативши суму в розмірі 2877,00 грн. (950,00 грн. в рахунок сплати тіла кредиту, 977,00 грн. сплата процентів по кредиту, 950,00 грн. сплата комісії за пролонгацію).
Розраховуючи відсотки за період з 31.10.2021 року по 14.11.2021 року, суд зазначає, що нарахування відсотків здійснювалося на підставі пролонгації на пільгових умовах на строк 15 днів (п.2.3.1.1.) за відсотковою ставкою передбаченою п.1.5.2., а тому розмір відсотків за вищевказаний період складає: 8550,00 грн. ?0,88%?15=1128,60 грн.
Нараховані відсотки за користування кредитом протягом пролонгованого строку згідно п.2.3.1.2. складають: 8550,00 грн. ?5,00% ? 60 = 25650,00 грн. Пролонгація на стандартних умовах передбачена не строк не більше 60 днів, тому суд інші періоди не обраховує, так як це суперечить умовам договору.
Таким чином, загальний розмір заборгованості за нарахованими відсотками, враховуючи сплачені суми відповідачем в рахунок погашення заборгованості за відсотками, сума яка підлягає до стягнення складає 28358,80 грн. ((1128,60+585,20+2640+25650,00)-668,00-977,00 = 28358,80 грн.).
Щодо стягнення комісії за надання кредиту суд зазначає таке.
Відповідно до п. 4 ч.1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.
Відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.
Сплата комісії умовами договору передбачена, вона є разовою. За таких обставин, враховуючи, що відповідач взяв на себе обов`язок сплатити разову комісію при отриманні кредиту, а також враховуючи обов`язковість виконання умов договору, позов в цій частині слід задовольнити.
Крім того, позивач просив стягнути витрати на правничу допомогу в розмірі 16000,00 грн.
Відповідно до вимог ст. 133 ЦПК України витрати на професійну правничу допомогу відноситься до витрат пов`язаних з розглядом справи. 
На підтвердження понесених витрат позивача на правову допомогу його представник надав суду копію договору про надання правової допомоги від 02.07.2024 № 02-07/2024 з адвокатським об`єднанням «ЛІГАЛ АССІСТАНС», заявка на надання юридичної допомоги №647 від 03.11.2025. Згідно витягу з акту №23 про надання юридичної допомоги від 28.11.2025 року сума витрат за надання замовником послуг складає 16000,00 грн. підтверджується.
Відповідно до ч.4, 5 ст.137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:  1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);  2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);  3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;  4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.  У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
При вирішенні питання щодо розподілу судових витрат понесену позивачем на професійну правничу допомогу, суд враховує Постанову Верховного Суду від 13 березня 2025 року у справі № 275/150/22 (провадження № 61-13766св24), в якій зазначено, що зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони із обґрунтуванням недотримання вимог щодо співмірності витрат із складністю справи, обсягом і часом виконання робіт. Суд, керуючись принципами диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу з власної ініціативи.
Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що заявлений розмір витрат на професійну правничу допомогу за відсутності заперечень з боку відповідачки підлягає стягненню на користь позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог (п.3 ч.2 ст.141 ЦПК України). У відповідності з ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір потрібно стягнути з відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Таким чином, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, оскільки судом встановлено, що відповідачка не виконала належним чином взяті на себе зобов`язання по договору, тому підлягає стягненню на користь позивача сума заборгованості за кредитним договором та процентами.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 526, 530, 549, 550, 551, 624, 625, 1048-1050, 1054 ЦК України, ст. ст. 12, 13, 81, 141, 259, 265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором – задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» заборгованість за кредитним договором №4932289 від 23.09.2021 року в розмірі 37608 гривень 80 копійок.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» судові витрати та витрати на правову допомогу у сумі 13853 гривень 64 копійок.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Рішення може бути оскаржено до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня оголошення рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Головуючий