ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ	

28 травня 2026 року	Справа №160/6591/26 	

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі
головуючого судді Ніколайчук С.В. 
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Відповідач-1: Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпропетровської міської ради (49000, Дніпропетровська обл., місто Дніпро, проспект Дмитра Яворницького, буд.75, ЄДРПОУ 40392181), Відповідач-2: Державний реєстратор прав на нерухоме майно Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради Зубко Валерій Юрійович (49000, Дніпропетровська обл., місто Дніпро, проспект Дмитра Яворницького, буд.75, ЄДРПОУ 40392181) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії

УСТАНОВИВ:

17.03.2026 ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Відповідач-1: Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпропетровської міської ради, Відповідач-2: Державний реєстратор прав на нерухоме майно Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради Зубко Валерій Юрійович, у якому просить суд:
- визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради Зубка Валерія Юрійовича № 83691320 від 11 березня 2026 року про відмову в проведенні реєстраційних дій;
- зобов`язати Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпропетровської міської ради провести реєстраційні дії та зареєструвати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок розташований за адресою: АДРЕСА_2 .
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 23.01.2026 року через портал ДІЯ позивач подав заяву до Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради з метою державної реєстрації речових прав на належне йому нерухоме майно - будинок АДРЕСА_2 . Державний реєстратор просив надати оригінал договору дарування на підставі якого в БТІ було зареєстровано за позивачем право власності на будинок. 02.02.2026 року ОСОБА_1 направив на адресу державного реєстратора відповідь в якій повідомив, що оригінал Договору дарування був втрачений, а в отриманні дубліката йому було відмовлено у зв`язку зі знищенням архівних документів. Також просив державного реєстратора направити запит до БТІ та витребувати інвентаризаційну справу, щоб підтвердити право власності заявника на будинок. Проте реєстратор не вчинив дій щодо витребування інвентаризаційної справи, натомість прийняв рішення про відмову в проведенні реєстраційних дій № 83691320 від 11 березня 2026 року. Позивач вважає, такі дії державного реєстратора протизаконними та посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві, просить задовольнити позов у повному обсязі.
Ухвалою від 23 березня 2026 року суд відкрив провадження в адміністративній справі №160/6591/26 в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання, за наявними у справі матеріалами.
Відповідно до ч. 4 ст. 124, ч. 8 ст.126 Кодексу адміністративного судочинства України суд вважає відповідача належним чином повідомленим про можливість подання відзиву у зазначені строки та належним чином повідомленим про судовий розгляд справи.
Відповідач, на виконання ст.162 Кодексу адміністративного судочинства України, не надіслав до суду письмового відзиву на адміністративний позов та не повідомив про поважність причин ненадання відзиву.
Відповідно до ч. 6 ст.162 Кодексу адміністративного судочинства України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Згідно з ч. 5, 8 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. При розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору, суд встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини.
Відповідно до Договору дарування від 02.09.1974 р. №2-2599, посвідченого Першою державною нотаріальною конторою за реєстровим № 2-2600, позивачеві подаровано житловий будинок АДРЕСА_2 .
Відповідно до довідки КП «Криворізьке районне БТІ» № 222863 від 08.01.2026 право власності на житловий будинок АДРЕСА_2 зареєстроване на ім`я: ОСОБА_1 та зареєстрований в реєстровій книзі БТІ № 23-73-74.
23.01.2026 року ОСОБА_1 через портал ДІЯ подав заяву до Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради з метою державної реєстрації речових прав на нерухоме майно - будинок АДРЕСА_2 (раніше- Качалова) у м. Кривий Ріг Дніпропетровської області.
До заяви додавались наступні документи: сканована копія довідки БТІ, сканована копія договору дарування,сканована копія документів інвентаризаційної справи БТІ, сканована копія паспорту та РНОКПП заявника.
Рішенням про залишення заяви без руху № 83052508 від 28 січня 2026 року державним реєстратором прав на нерухоме майно Валерієм Зубко, заяву ОСОБА_1 було залишено без руху для усунення недоліків визначених у рішенні. А саме,для проведення реєстраційних дій слід було надати оригінал договору дарування посвідченого першою Криворізькою державною нотаріальною конторою 02.09.1974 року та відомості про технічні характеристики об`єкту внесені до Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва.
02.02.2026 року ОСОБА_1 направив на адресу державного реєстратора відповідь на рішення про залишення його заяви без руху, в якій повідомив, що оригінал Договору дарування був втрачений, а в отриманні дубліката йому було відмовлено у зв`язку зі знищенням архівних документів. Також просив державного реєстратора направити запит до БТІ та витребувати інвентаризаційну справу, щоб підтвердити право власності заявника на будинок. 
Рішенням про відмову в проведенні реєстраційних дій № 83691320 від 11 березня 2026 року державний реєстратор прав на нерухоме майно Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради Зубко Валерій Юрійович вирішив відмовити у проведені реєстраційних дій за Заявою ОСОБА_1 від 23.01.2026 за реєстраційним номером 71162523, у зв`язку зтим, що після завершення строку , встановленого ст. 23 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», не усунені обставини, що були підставою для прийняття рішення залишення заяви про державну реєстрацію прав без руху. 
Позивач вважає протиправним та просить суд скасувати рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради Зубка Валерія Юрійовича № 83691320 від 11 березня 2026 року про відмову в проведенні реєстраційних дій, у зв`язку з чим звернувся до суду з вищезазначеним позовом.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, доводам позивача, викладеним в позовній заяві, суд врахував такі норми чинного законодавства, які діють на момент виникнення спірних правовідносин, та релевантні їм джерела прав.
Частиною другою статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їхні посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Правові, економічні та організаційні засади проведення державної реєстрації речов Відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, забезпечення визнання та захисту державою таких прав регулюється Законом України № 1952-IV від 01.07.2004 «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин; далі - Закон № 1952-IV).
Згідно із статті 2 Закону № 1952-IV державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
Частиною 3 ст. 10 Закону № 1952-IV врегульовано, що державний реєстратор: 1) встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями. 2) перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення; 3) під час проведення державної реєстрації прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, а також під час проведення державної реєстрації прав, які набуваються з прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, обов`язково запитує від органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав, інформацію (довідки, засвідчені в установленому законодавством порядку копії документів тощо), необхідну для такої реєстрації, у разі відсутності доступу до відповідних носіїв інформації, що містять відомості, необхідні для проведення державної реєстрації прав, чи у разі відсутності необхідних відомостей в єдиних та державних реєстрах, доступ до яких визначено цим Законом, та/або у разі, якщо відповідні документи не були подані заявником, крім випадків, коли державна реєстрація прав здійснюється у зв`язку із вчиненням нотаріальної дії та такі документи були надані у зв`язку з вчиненням такої дії.
Державний реєстратор самостійно приймає рішення за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав (частина перша статті 11 Закону № 1952-IV).
У відповідності до частини восьмої статті 18 Закону № 1952-IV державній реєстрації підлягають виключно заявлені речові права на нерухоме майно та їх обтяження, за умови їх відповідності законодавству і поданим/отриманим документам.
Пунктом 1 ст. 20 Закону № 1952-IV визначено, що заява на проведення реєстраційних дій подається заявником у паперовій формі, а у випадках, передбачених законодавством, - в електронній формі разом з оригіналами документів, необхідних для проведення реєстраційних дій, чи їх копіями, засвідченими державними органами, органами місцевого самоврядування (якщо оригінали таких документів відповідно до законодавства залишаються у справах державних органів, органів місцевого самоврядування).
Порядок зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав врегульовано нормами ст. 23 Закону № 1952-IV.
Так, розгляд заяви про державну реєстрацію прав може бути зупинено державним реєстратором виключно у таких випадках (ч. 1):
1) подання документів для державної реєстрації прав не в повному обсязі, передбаченому законодавством;
2) неподання заявником чи неотримання державним реєстратором у порядку, визначеному цим Законом, відомостей реєстрів (кадастрів), автоматизованих інформаційних систем в електронній формі чи документів із паперових носіїв інформації, що містять відомості про зареєстровані речові права до 1 січня 2013 року.
Пунктом 18 Порядку № 1127 визначено, що за результатом розгляду заяви та документів, поданих для державної реєстрації прав, державний реєстратор приймає рішення щодо державної реєстрації прав або щодо відмови в такій реєстрації.
Якщо заявник протягом 30 робочих днів з моменту отримання рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав виконав вимоги державного реєстратора, зазначені у відповідному рішенні, розгляд заяви відновлюється на підставі рішення державного реєстратора про відновлення розгляду заяви. Перебіг строку державної реєстрації прав продовжується з моменту усунення обставин, що стали підставою для прийняття рішення про зупинення розгляду, з урахуванням часу, що минув до його зупинення (ч. 3).
Рішення повинно містити вичерпний перелік підстав для зупинення розгляду заяви. Державний реєстратор не має права вимагати від заявника надання інших документів, крім тих, відсутність яких стала підставою для прийняття рішення про зупинення розгляду заяви, якщо інше не випливає з документів, що надані додатково (ч. 4).
Умови, підстави та процедуру проведення відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, об`єкти незавершеного будівництва та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав), перелік документів, необхідних для її проведення, права та обов`язки суб`єктів у сфері державної реєстрації прав, а також умови, підстави та процедуру взяття на облік безхазяйного нерухомого майна визначені Порядком державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 № 1127 (далі - Порядок № 1127).
За наявності підстав для відмови в державній реєстрації прав, що визначені Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державний реєстратор приймає відповідне рішення, яке повинне містити вичерпний перелік обставин, що стали підставою для його прийняття, з відповідним обґрунтуванням їх застосування (пункт 23 Порядку № 1127).
Отже, система державної реєстрації прав, яка проводиться відповідно до Закону, запроваджена в Україні з 01.01.2013. До цього часу державна реєстрація права власності та інших речових прав на об`єкти нерухомого майна, які розташовані на земельних ділянках, проводилася реєстраторами БТІ в Реєстрі права власності на нерухоме майно та на паперових носіях (реєстрових книгах та реєстраційних справах), які зберігаються в БТІ. При цьому Закон не розмежовує, чи була проведена реєстрація у Державному реєстрі прав, інших електронних реєстрах або на паперових носіях.
Тобто до 2013 року державна реєстрація таких об`єктів нерухомого майна вже проводилася, але реєстр був паперовий і зберігався в архіві відповідного БТІ.
Після 2013 року при проведенні будь-яких операцій з такою нерухомістю потрібно, щоб записи про право власності були спочатку перенесені в Реєстр, який існує в електронному вигляді.
При цьому, державний реєстратор при перенесенні даних в Реєстр має перевірити факт державної реєстрації права власності за наданими документами тим чи іншим органом БТІ.
За приписами п. 3 ч. 3 ст. 10 Закону №1952-IV державний реєстратор під час проведення державної реєстрації прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 01.01.2013, а також під час проведення державної реєстрації прав, які набуваються з прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 01.01.2013, обов`язково запитує від органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав, інформацію (довідки, засвідчені в установленому законодавством порядку копії документів тощо), необхідну для такої реєстрації.
Частиною 5 ст. 23 Закону №1952-IV передбачено, що у разі невиконання заявником зазначених у рішенні вимог у строк, встановлений у частині третій цієї статті, державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав.
Пунктом 8 ч. 1 ст. 24 Закону №1952-IV установлено, що підставою для відмови в державній реєстрації прав, серед іншого, є те, що після завершення строку, встановленого частиною третьою статті 23 цього Закону, не усунені обставини, що були підставою для прийняття рішення про залишення заяви про державну реєстрацію прав без руху.
Судом встановлено, що 23.01.2026 позивач через портал «ДІЯ» звернувся із заявою про державну реєстрацію права власності на житловий будинок, розташований за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Святителя Василя Великого, 17.
До заяви позивачем були додані, зокрема сканована копія договору дарування від 02.09.1974 року, довідка КП «Криворізьке районне БТІ» №222863 від 08.01.2026, копії матеріалів інвентаризаційної справи, а також документи, що посвідчують особу заявника.
Рішенням державного реєстратора №83052508 від 28.01.2026 заяву позивача залишено без руху та запропоновано усунути недоліки шляхом подання оригіналу договору дарування від 02.09.1974 року, посвідченого Першою Криворізькою державною нотаріальною конторою, а також відомостей щодо технічних характеристик об`єкта нерухомого майна, внесених до Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва.
На виконання зазначеного рішення позивач повідомив державного реєстратора про втрату оригіналу договору дарування та неможливість отримання його дубліката у зв`язку зі знищенням архівних документів, а також просив витребувати інвентаризаційну справу з БТІ, проте оригінал правовстановлюючого документа або його дублікат не подав, як і не надав витребуваних відомостей щодо технічних характеристик об`єкта, внесених до Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва.
Посилання позивача на те, що ним було подано скановану копію договору дарування, суд оцінює критично з огляду на таке.
Згідно з частиною третьою статті 10 Закону №1952-IV державний реєстратор під час проведення державної реєстрації прав встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами.
Відповідно до пункту 4 частини першої статті 18 Закону №1952-IV державна реєстрація прав проводиться, зокрема на підставі документів, поданих заявником для відповідної державної реєстрації.
Частиною першою статті 22 Закону №1952-IV встановлено, що відповідальність за достовірність даних, що містяться у документах, поданих для державної реєстрації прав, несе заявник, якщо інше не встановлено судом.
За змістом частини першої статті 23 Закону №1952-IV у разі подання документів не в повному обсязі або якщо подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну чи припинення речових прав на нерухоме майно, державний реєстратор приймає рішення про зупинення розгляду заяви (залишення без руху) та надає заявникові строк для усунення відповідних недоліків.
Отже, за змістом статей 10, 18, 22, 23 Закону №1952-IV державний реєстратор під час проведення реєстраційних дій зобов`язаний перевірити належність поданих документів, їх відповідність вимогам законодавства, а також можливість встановлення на їх підставі факту виникнення речового права.
Подання електронної (сканованої) копії правовстановлюючого документа саме по собі не звільняє заявника від обов`язку подати документ у формі, яка дає можливість встановити його автентичність, цілісність та відповідність вимогам закону, особливо у випадку, коли державним реєстратором в межах процедури залишення заяви без руху прямо поставлено вимогу про подання оригіналу такого документа.
Надана позивачем довідка КП «Криворізьке районне БТІ» №222863 від 08.01.2026 та матеріали інвентаризаційної справи не є правовстановлюючими документами у розумінні Закону №1952-IV, а лише підтверджують факт обліку об`єкта нерухомості та наявність певних відомостей у БТІ, що саме по собі не є достатньою підставою для проведення державної реєстрації права власності.
Доводи позивача про те, що державний реєстратор був зобов`язаний самостійно витребувати інвентаризаційну справу БТІ, суд відхиляє, оскільки чинне законодавство не покладає на державного реєстратора обов`язок зі збору доказів набуття права власності замість заявника.
Суд зазначає, що державний реєстратор не наділений повноваженнями самостійно встановлювати чи підтверджувати факт набуття права власності за відсутності належного правовстановлюючого документа, а також усувати недоліки заяви шляхом самостійного пошуку доказів на підтвердження виникнення права.
За встановлених обставин, враховуючи, що позивач у встановлений строк не усунув недоліки, зазначені у рішенні про залишення заяви без руху, зокрема не подав оригінал або дублікат правовстановлюючого документа та не надав відомостей щодо технічних характеристик об`єкта, внесених до Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва, суд вважає, що відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначений законом, а тому мав правові підстави для прийняття рішення №83691320 від 11.03.2026 про відмову у проведенні реєстраційних дій.
Щодо позовної вимоги про зобов`язання Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради провести реєстраційні дії та зареєструвати за позивачем право власності на житловий будинок, то суд зазначає, що така вимога є похідною від вимоги про скасування рішення державного реєстратора, а тому за відсутності підстав для визнання оскаржуваного рішення протиправним також задоволенню не підлягає.
Згідно з вимогамистатті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
З урахуванням встановлених обставин, виходячи із наданих частиною другою статті 245 КАС України повноважень, суд зробив висновок про відмову у задоволенні позову.
Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при відмові у задоволенні позову судові витрати, понесені позивачем, відшкодуванню не підлягають.
Оскільки суд відмовив у задоволенні адміністративного позову, то підстави для розподілу судових витрат відсутні.
Керуючись ст. 77, 78, 90, 139, 241-246, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволені адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Відповідач-1: Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпропетровської міської ради (49000, Дніпропетровська обл., місто Дніпро, проспект Дмитра Яворницького, буд.75, ЄДРПОУ 40392181), Відповідач-2: Державний реєстратор прав на нерухоме майно Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради Зубко Валерій Юрійович (49000, Дніпропетровська обл., місто Дніпро, проспект Дмитра Яворницького, буд.75, ЄДРПОУ 40392181) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С.В. Ніколайчук