ОЛЕКСАНДРІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ЗАПОРІЖЖЯ 
м. Запоріжжя

Іменем України
РІШЕННЯ
28 травня 2026 року	Справа № 331/2901/26	

Олександрівський районний суд міста Запоріжжя у складі головуючого судді Гасанбекова С.С. при секретарі судового засідання Татуковій А.Д., розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу
за позовом:	товариства з обмеженою відповідальністю «Кошельок»	
до:	ОСОБА_1 	
про:	стягнення заборгованості.	

03 квітня 2026 року до Олександрівського районного суду міста Запоріжжя надійшов вищезазначений цивільний позов, в якому позивач просить суд:
- стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Кошельок» заборгованість за кредитним договором № 2852619048-456804 від 08.09.2021 в розмірі 15588,00 грн, що складається з: заборгованості за сумою кредиту – 4500,00 грн.; заборгованості за відсотками за користування позикою – 11088,00 грн.
- стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Кошельок» сплачений судовий збір в розмірі 2662,40 грн. та 10000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив наступне.
08.09.2021 між позивачем та відповідачем було укладено договір № 2852619048-456804 про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту.
Однак відповідач не виконав свої зобов`язання за укладеним договором – не повернув кредит та не сплатив проценти, у зв`язку з чим, станом на момент звернення до суду у відповідача за договором № 2852619048-456804 від 08.09.2021 про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, утворилась заборгованість.
Станом на дату подання позову до суду заборгованість відповідача перед позивачем за договором № 2852619048-456804 від 08.09.2021 становить 15 588,00 грн., яка складається з: заборгованість за сумою кредиту – 4500,00 грн.; заборгованість за відсотками за користування позикою –11 088,00 грн.
Виходячи з наведеного, посилаючись на норми ст.ст. 512, 514, 516, 525, 598, 599, 610, 615, 625, 1050 ЦК України позивач просив задовольнити позов.
Ухвалою судді від 06.04.2026, після отримання судом інформації про зареєстроване місце проживання відповідача, було відкрито провадження у справі, встановлено строки для подання відзиву, відповіді на відзив і заперечень та вирішено провести розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з повідомленням сторін.
Відповідач у строк, встановлений судом, не надав відзиву на позов, а також не надіслав до суду будь-яких заяв чи клопотань.
28.05.2026 відповідач повторно в судове засідання не з`явився.
Враховуючи неявку в судове засідання 28.05.2026 всіх учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
З огляду на те, що відповідач, який був належним чином повідомлений судом про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не прибув та не повідомив суд про причини неявки, а також не подав відзиву, беручи до уваги відсутність заперечень з боку позивача проти заочного розгляду справи, у судовому засіданні 28.05.2026 судом, відповідно до ст.ст. 280, 281 ЦПК України, було постановлено ухвалу про заочний розгляд справи.
Суд, розглянувши матеріали та з`ясувавши обставини цивільної справи, дослідивши наявні в справі докази в їх сукупності,

встановив:
08.09.2021 між товариством з обмеженою відповідальністю «Кошельок» (кредитодавець) та відповідачем (позичальник) було укладено договір про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, № 2852619048-456804, відповідно до якого сторони погодили наступні умови кредитування: кредитодавець зобов`язується надати позичальнику кредит у сумі 4500,00 гривень на засадах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, визначених цим договором (п. 1.1); проценти за користування кредитом: 2277 грн., які нараховуються за ставкою 2,0 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом (п. 1.3.2); стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 2,20 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом (п. 1.3.3); 1.3.3.1. дисконтна процентна ставка за користування кредитом становить 0,01 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом на строк лояльного періоду (п. 1.3.3.1); кредит надається строком на 22 (двадцять дві доби) днів, (далі – «Лояльний період») початком якого є дата підписання договору, а закінченням є дата зарахування на поточний рахунок кредитодавця (п. 2.1); сторони погодили, що факт користування позичальником сумою наданого кредиту після закінчення лояльного періоду користування кредитом є відкладальною обставиною, в розумінні ст. 212 ЦК України, що має наслідком подовження строку користування кредитом на наступних умовах: зобов`язання щодо повернення основної суми переносяться на наступний день після закінчення лояльного періоду, але не більше ніж на 90 днів після закінчення лояльного періоду (п. 3.7.); з наступного дня після закінчення лояльного періоду позичальник зобов`язаний сплачувати кредитодавцю проценти з розрахунку 803 % річних, що становить 2,2 проценти в день від суми кредиту за кожен день користування ним.
08.09.2021 позивач виконав своє зобов`язання в повному обсязі та надав відповідачу кредит у сумі 4500,00 грн., що підтверджується повідомленням ТОВ «ТАС ЛІНК», листом АТ КБ «ПриватБанк» від 20.04.2026 №20.1.0.0.0/7-260415/76197-БТ та випискою за договором №б/н за період з 07.09.2021 по 09.09.2021.
Згідно з розрахунком заборгованості, складеним позивачем, станом на 28.12.2021 відповідач має заборгованість за договором про надання кредиту № 2852619048-456804 від 08.09.2021 у розмірі 15588,00 грн., з яких: 4500,00 грн. – основна сума боргу; 2 178,00 грн. – заборгованість за процентами, нарахованими в межах лояльного періоду; 8910,00 грн. – заборгованість за процентами, нарахованими за продовжений строк користування позикою.
Вирішуючи питання про наявність підстав для задоволення позову, суд виходить з наступного.
Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною 2 статті 1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 Цивільного кодексу України, тобто норми про договір позики.
Частиною 1 статті 1049 ЦК України передбачено, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.
Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
Частиною 1 статті 1056-1 ЦК України передбачено, що розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозиції, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
Відповідно до детального розрахунку відповідачу за договором про надання коштів у позику від 08.09.2021 № 2852619048-456804 було нараховано проценти в загальній сумі 11088,00 грн.
Водночас суд відхиляє позовні вимоги позивача в частині заборгованості відповідача за процентами, нарахованими за продовжений строк користування позикою в розмірі 8910,00 грн. з огляду на наступне.
Відповідно до п. 3.3 договору від 08.09.2021 № 2852619048-456804 сторони домовились, що погашення кредиту та процентів за користування кредитом здійснюватиметься згідно з графіком платежів, що є додатком до цього договору.
Згідно з графіком розрахунків, який є додатком № 1 до договору про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № 2852619048-456804 від 08.09.2021, сукупна вартість кредиту становить 6678,00 грн., з яких: 4500,00 грн. – основна сума боргу, 2178,00 грн. – заборгованість за процентами, а дата повернення кредиту 29.09.2021. 
Однак, як вбачається із зазначеного графіку розрахунків, відповідач мав сплатити заборгованість за процентами, нарахованими за ставкою 2,2 % в день, тобто за стандартною процентною ставкою, визначеною п. 1.3.3 договору № 2852619048-456804 від 08.09.2021, а отже, до зазначеного договору не застосовувались положення щодо лояльного періоду.
Отже, твердження позивача щодо продовження строку дії договору № 2852619048-456804 від 08.09.2021 на 90 днів суперечить п. 3.6 зазначеного договору, оскільки таке продовження можливе лише після закінчення лояльного періоду користування кредитом.
Строк договору про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, № 2852619048-456804 від 08.09.2021 становить 22 дні, а відтак останнім днем правомірного нарахування процентів за зазначеним договором є 29.09.2021, що додатково підтверджується графіком розрахунків.
Зі спливом строку кредитування чи пред`явленням кредитором вимоги про дострокове погашення кредиту, кредит позичальнику не надається, позичальник не може правомірно не повертати кошти, а тому кредитор вправі вимагати повернення кредиту разом із процентами, нарахованими відповідно до встановлених у договорі термінів погашення періодичних платежів на час спливу строку кредитування чи пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту у межах цього строку. Тобто позичальник у цьому разі не отримує від кредитора відповідне благо на період після закінчення строку кредитування чи після пред`явлення кредитором вимоги про дострокове погашення кредиту, а тому й не повинен сплачувати за нього нові проценти відповідно до статті 1048 ЦК України.
Очікування кредитодавця, що позичальник повинен сплачувати проценти за «користування кредитом» поза межами строку, на який надається такий кредит (тобто поза межами існування для позичальника можливості правомірно не сплачувати кредитору борг), виходять за межі взаємних прав та обов`язків сторін, що виникають на підставі кредитного договору, а отже, такі очікування не можуть вважатись легітимними.
Отже, заборгованість відповідача перед позивачем за договором про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, № 2852619048-456804 від 08.09.2021 в частині нарахованих процентів за базовою процентною ставкою 2,2%, становить: 11088,00 грн.–8910,00 грн.=2178,00 грн. (4500*2,2/100=99*22=2178).
Зазначене узгоджується із висновком Верхового Суду, викладеного у постанові від 05.04.2023 по справі № 910/4518/16 (реєстраційний номер рішення у ЄДРСР 110279633), що враховується судом у даній справі відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України.
Враховуючи зазначене, загальна заборгованість відповідача перед позивачем за договором про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, №2852619048-456804 від 08.09.2021, становить 6678,00 грн., з яких: 4500,00 грн. – основна сума боргу, 2178,00 грн. – заборгованість за процентами.
Згідно зі ст.ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Боржник, який прострочив зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливості виконання, що випадково настало після прострочення.
Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, на підставі ч. 2 якої боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший процентів не встановлений договором або законом.
На підставі ст. 617 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, відсутність у боржника відповідних коштів.
Згідно з ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
З огляду на викладене, оскільки позивачем доведено загальну заборгованість відповідача за договором про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, № 2852619048-456804 від 08.09.2021 на суму 6678,00 грн., позов підлягає задоволенню у зазначеній частині.
За правилами ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч. 1), інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову – на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (п. 3 ч. 2).
До позовної заяви додано платіжну інструкцію від 06.03.2026 № 5479, якою підтверджується сплата позивачем судового збору у розмірі 2662,40 грн., оскільки позовні вимоги позивача задоволено частково на суму 6678,00 грн., що становить 42,84% від ціни позову, то сума судового збору, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, становить: 2662,40*42,84% = 1140,57 грн.
Суд з власної ініціативи визнає за необхідне відмовити в стягненні з відповідача на користь позивача частини витрати на професійну правничу допомогу, зазначених в акті №1 приймання-передачі правової допомоги до договору про надання правової допомоги від 12.02.2025, у розмірі 6000,00 грн., оскільки оформлення документів щодо надання правничої (правової) допомоги (додаток до договору про надання правової допомоги, акт приймання-передачі правової допомоги), збір та аналіз доказів, формування правової позиції, визначення підсудності справи та платіжних реквізитів для сплати судового збору, формування додатків (доказів) до позовної заяви (для суду та відповідачу), відправка позову стороні, до суду, формування матеріалів адвокатського досьє по справі є складовими складання позовної заяви та за своєю суттю не можуть бути віднесені до правової допомоги як окремі послуги. 
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. 
Аналогічних правових висновків дійшов Верховний Суд у додатковій постанові від 17.01.2022 по справі № 756/8241/20 (реєстраційний номер рішення в ЄДРСР 102562311) та в постанові від 02.04.2024 по справі № 910/9714/22 (реєстраційний номер судового рішення у ЄДРСР 116828908), що підлягають застосуванню у даній справі відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України. 
Отже, враховуючи часткове задоволення позову, суд дійшов висновку про те, що розмір витрат на професійну правничу допомогу, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, становить: (10000 – 6000)*42,84% = 1713,60грн. Саме такий розмір витрат на професійну правничу допомогу відповідає критеріям, визначеним ч. 4 ст. 137 ЦПК України.
Інші судові витрати, понесені учасниками справи, відсутні.
Враховуючи вищезазначене та керуючись ст.ст. 258, 259, 263 – 265, 268, 273, 280, 281 ЦПК України, суд
вирішив:
1. Позов товариства з обмеженою відповідальністю «Кошельок» до ОСОБА_1 – задовольнити частково.
2. Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Кошельок» заборгованість за кредитним договором від 08 вересня 2021 року № 2852619048-456804 в розмірі 6678,00 грн. (шість тисяч шістсот сімдесят вісім гривень 00 коп.), з яких: 4500,00 грн. – основна сума боргу; 2178,00 грн. – заборгованість за процентами.
3. В задоволенні решти позову – відмовити.
4. Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Кошельок» 1140,57 грн. (одна тисяча сто сорок гривень 57 коп.) витрат по сплаті судового збору та 1713,60 грн. (одна тисяча сімсот тринадцять гривень 60 коп.) витрат на професійну правничу допомогу.
5. Реквізити учасників справи:
- позивач: товариство з обмеженою відповідальністю «Кошельок», вул. Антонова, 8А, с. Чайки Бучанського району Київської області, 08135, ідентифікаційний код: 40842831;
- відповідач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 . 

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана позивачем протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, а відповідачем – протягом тридцяти днів з дня постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення до Запорізького апеляційного суду.

Повне судове рішення складено 28 травня 2026 року.

Суддя С.С. Гасанбеков