Єдиний унікальний номер 142/976/25
Номер провадження 2-а/142/5/26
Р І Ш Е Н Н Я
іменем України
25 червня 2026 року с-ще Піщанка

Піщанський районний суд Вінницької області
В складі:

головуючого судді Нестерука В.В.,
з участю секретаря судового засідання Яворської О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами, передбаченими статтями 268-271, статтею 286 КАС України, 
адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210-1 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

18 грудня 2025 року до Піщанського районного суду Вінницької області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210-1 КУпАП, в якій позивач просить суд поновити йому строк на оскарження постанови про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення №2682/1 від 30 червня 2025 року, винесеної ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковником ОСОБА_2 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 3 статті 210-1 КУпАП, скасувати постанову про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення №2682/1 від 30 червня 2025 року, винесену ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковником ОСОБА_2 про притягнення його ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 3 статті 210-1 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу 34000,00 грн. та закрити виконавче провадження у справі про адміністративне правопорушення, стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_1 за рахунок бюджетних асигнувань на його користь судовий збір у сумі 605 грн. 60 коп., розгляд справи просить проводити за його відсутності.
В обґрунтування своїх вимог вказує, що Постановою ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковника ОСОБА_3 № 2682/1 від 30 червня 2025 року на нього накладено штраф у розмірі 1000 неоподатковваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00 грн., який у подвійному розмірі склав 34000,00 грн. Про наявність Постанови, він дізнався 26 листопада 2025 року, коли не зміг зняти кошти по причині, що картковий рахунок був заблокований. Безпосередньо зі змістом Постанови позивач ознайомився 13 грудня 2025 року відповідно листа Крижопільського відділу державної виконавчої служби у Тульчинському районі, який отримав на підставі його заяви. У постанові зазначено, що він порушив вимоги абзацу другого частини першої статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», пункт 21 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024р. №560 не прибув за викликом для уточнення військово-облікових даних до ІНФОРМАЦІЯ_1 , чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене частиною 3 статті 210-1 КУпАП. Із Постановою позивач не погоджується, вважає її незаконною зважаючи на наступні обставини. 30 червня 2025 року перебуваючи в м. Одеса біля девятої години вечора його зупинили працівники поліції для перевірки документів. Після цього, вони забрали документи, телефон, посадили в машину і привезли до ІНФОРМАЦІЯ_1 . Там він пробув ніч і на другий день - першого липня 2025 року пройшов медичну комісію, якою підтверджено статус обмежено придатний до військової служби у військовий час, так як має поганий зір, на одному оці зір становить 4% і його відпустили. В Постанові зазначено, що він не прибув за викликом для уточнення військово-облікових даних до ІНФОРМАЦІЯ_1 . Виклику (повістки) для уточнення військово-облікових даних від ІНФОРМАЦІЯ_1 він не отримував так, як на військовому обліку там не перебув і вперше там був з 30 червня по 01 липня 2025 року під час затримання. Про те, що відносно нього винесено постанову про адміністративне правопорушення за частиною третьою статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення 30 червня 2025 року йому не повідомили. Постанова в його присутності не розглядалась про що свідчить відсутній підпис і дата, і що копія постанови від 30 червня 2025 року №2682 ним не отримувалась. Оскільки він не отримував повістку про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_1 , не був повідомлений про розгляд справи про адміністративне правопорушення, у його діях відсутня вина у вчиненні адмінітративного правопорушення, та відповідно відсутній склад адміністративного правопорушення, тому Постанова №2682/1 від 30 червня 2025 року про адміністративне правопорушення за частиною 3 ст.210-1 КУпАП підлягає скасуванню, а виконавче провадження відносно нього підлягає закриттю.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22 грудня 2025 року дану справу було передано для розгляду судді Нестеруку В.В.
Відповідно до ч.1 ст. 25 КАС України адміністративні справи з приводу оскарження індивідуальних актів, а також дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які прийняті (вчинені, допущені) стосовно конкретної фізичної чи юридичної особи (їх об`єднань), вирішуються за вибором позивача адміністративним судом за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання (перебування, знаходження) цієї особи-позивача або адміністративним судом за місцезнаходженням відповідача.
Ухвалою судді Піщанського районного суду Вінницької області Нестерука В.В. від 23 грудня 2025 року було відкрито провадження за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210-1 КУпАП, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами, передбаченими статтями 268-271, статтею 286 КАС України, призначено судове засідання та витребувано у ІНФОРМАЦІЯ_1 матеріали адміністративної справи, що стали підставою для винесення постанови № 2682/1 від 30 червня 2025 року про притягнення ОСОБА_1  до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.
У зв`язку із ненадходженням на адресу суду витребовуваних матеріалів адміністративної справи ухвалою суду від 24 лютого 2026 року судове засідання в адміністративній справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210-1 КУпАП, було відкладено та повторно витребувано у ІНФОРМАЦІЯ_1 матеріали адміністративної справи, що стали підставою для винесення постанови № 2682/1 від 30 червня 2025 року про притягнення ОСОБА_1  до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.
15 квітня 2026 року на адресу суду від відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 надійшов відзив на позовну заяву, в якому начальник ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 у задоволенні позивних вимог ОСОБА_1 просить відмовити, та вказує, що 30.06.2025 року до ІНФОРМАЦІЯ_1 співробітниками поліції був доставлений військовозобов`язаний ОСОБА_1 де був складений протокол про адміністративне правопорушення №2682, за ч.3 ст. 210-1 КУпАП, під час складання протоколу ОСОБА_1 були роз`яснені права передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП та повідомлено, що справа про адміністративне правопорушення буде розглядатись в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 o 11 год. 00 хв. 30.06.2025 року, ОСОБА_1 відмовився від підписання протоколу в присутності свідків. Постановою № М/2682 від 30.06.2025 року ІНФОРМАЦІЯ_1 військовозобов`язаний ОСОБА_1 був притягнутий до адміністративної відповідальності у зв`язку з тим що під час особливого періоду, проведення мобілізації та воєнного стану порушив вимоги абзацу другого частини першої статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», пункт 21 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 року, а саме: не прибув за викликом для уточнення військово-облікових даних до ІНФОРМАЦІЯ_3 . Про причини неявки протягом визначеного пунктом 24 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 р. терміну не повідомив. Чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене частиною 3 статі 210-1 КУпАП. Також вказує, що протокол був складений в присутності ОСОБА_1 йому були роз`яснені права передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП та повідомлено, що справа про адміністративне правопорушення буде розглядатись в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 о 11 год. 00 хв. 30.06.2025 року, ОСОБА_1 відмовився від підписання протоколу в присутності свідків, виходячи з цього ОСОБА_1 був належним чином повідомлено, про час та місце розгляду справи і мав всі можливості прийняти участь у розгляді справи, але в зазначений час ОСОБА_1 не з`явився, причини неявки не повідомив, з заявою про перенесення розгляду справи на інший час, не звертався, тому вважаємо що ствердження позивача о порушенні його прав вказаних в позові є надуманими.
У відповіді на відзив поданому відповідачем ОСОБА_1 21 квітня 2026 року останній вказує, що у відзиві Відповідач стверджує, що він порушив правила військового обліку не прибув за викликом для уточнення військово-облікових даних до ІНФОРМАЦІЯ_4 , чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене частиною 3 статті 210-1 КупАП. Вручення повісток регулюється ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 року №3543-XII та Постановою Кабінету Міністрів України від 06.10.2024 року №1147, які передбачають вручення особисто під підпис або рекомендованим листом. Однак, повістку він не отримував, вона не була вручена йому під розписку, тому неявка не є правопорушенням. Крім того, підстав для прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_4 в мене не було, так як на військовому обліку я перебував за місцем реєстрації в ІНФОРМАЦІЯ_5 (раніше в Піщанському районному комісаріаті) з 03.09.2001 року по 30.06.2025 року, як передбачено пунктом 1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів (додаток 2 до Порядку №1487) установлено, що призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні перебувати на військовому обліку за задекларованим (зареєстрованим) місцем проживання - у відповідних районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки. В Постанові №2682/1 від 30.06.2025 року відсутня дата повістки та дата її вручення, тобто докази того, що я був належним чином повідомлений про необхідність з`явитися до ІНФОРМАЦІЯ_4 у визначений час відсутні. Також вказує, що у відзиві Відповідач зазначив, що 30.06.2025 року його було доставлено працівниками поліції до ІНФОРМАЦІЯ_4 , де на нього був складений протокол про адміністративне правопорушення №2682, який він нібито не захотів підписувати і йому повідомлено, що справа про адміністративне правопорушення буде розглядатися о 11 год. 00 хв 30.06.2025 року. В місто Одесу він прибув 30 червня біля 14 години дня і тільки о девятій годині вечора був зупинений працівниками поліції і доставлений до ІНФОРМАЦІЯ_4 . Тому, про існування складеного протоколу про адміністративне правопорушення №2682 і про розгляд постанови про адміністративне правопорушення №2682/1 o 11 год.00 хв. я не міг знати, оскільки на той час мене в ІНФОРМАЦІЯ_4 , не було. В ІНФОРМАЦІЯ_4 він пробув з вечора 30 червня по 1 липня 2025 року. Пройшов комісію ВЛК 1 липня, що підтверджено в застосунку «Резерв+».
21 травня 2026 року на адресу суду від т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 надійшли письмові заперечення, в яких відповідачем повідомляється, що згідно відомостей Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, ОСОБА_1 перебував на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_6 . Посилання позивача на те, що він зареєстрований у Вінницькій області та перебував на обліку у ІНФОРМАЦІЯ_7 , не спростовує факту його перебування на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_8 . Відповідно до пункту 1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1487 від 30.12.2022 року, військовий облік ведеться територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки за місцем фактичного перебування особи, а також на підставі відомостей, внесених до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів. Крім того, надані відповідачем матеріали підтверджують, що позивач був обізнаний про перебування на військовому обліку та взаємодіяв із територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки. Так, відповідно до повістки №1666213, виданої ІНФОРМАЦІЯ_9 (Піщанка) позивач був зобов`язаний прибути 19.01.2025 року о 09:00 годині для уточнення військово-облікових даних. Водночас позивач за викликом не прибув, про причини неявки у встановлений законодавством строк не повідомив, чим порушив вимоги законодавства про мобілізаційну підготовку та мобілізацію. Пунктом 21 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №560 від 16.05.2024 року, також передбачено обов`язок військовозобов`язаного прибути за викликом до ТЦК та СП. При цьому у разі неможливості прибуття особа зобов`язана повідомити про причини неявки та надати відповідні підтверджуючі документи. Однак матеріали справи не містять належних та допустимих доказів того, що позивач своєчасно повідомив відповідача про неможливість прибуття за викликом. Доводи позивача про неналежне повідомлення є безпідставними.
Згідно положень ч. 1 та ч. 2 ст. 269 КАС України, у справах, визначених статтями 273-277, 280-283, 285-289 цього Кодексу, заявами по суті справи є позовна заява та відзив на позовну заяву (відзив). 
В частині 1 ст. 265 КАС України зазначено, що у справах, визначених статтями 273-277, 280-283, 285-289 цього Кодексу, щодо подання позовної заяви та про дату, час і місце розгляду справи суд негайно повідомляє відповідача та інших учасників справи шляхом направлення тексту повістки на офіційну електронну адресу, а за її відсутності - кур`єром або за відомими суду номером телефону, факсу, електронною поштою чи іншим технічним засобом зв`язку.
Позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Кабанов М.О. в судове засідання 25 червня 2025 року не з`явились, проте представником подане клопотання про розгляд справи у його відсутності та про підтримання позовних вимог. Крім того, в тексті позовної заяви міститься також клопотання позивача про розгляд справи у його відсутності.
Відповідач по справі  ІНФОРМАЦІЯ_10 свого уповноваженого представника в судове засідання 25 червня 2026 року не направив, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином через систему «Електронний суд», де має зареєстрований електронний кабінет.
Відповідно до ч. 1 ст. 205 КАС України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Згідно п. 1 ч. 3 ст. 205 КАС України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у раз і неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. 
На підставі викладеного, враховуючи, що представник відповідача, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, не з`явився в судове засідання та не повідомив про причини неявки, суд вважає за можливе розгляд справи провести за відсутності такого учасника справи на підставі наявних у справі матеріалів. 
Підстав для відклаладення судового засідання чи оголошення в ньому перерви судом не встановлено, учасники таких клопотань суду не заявляли.
Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження) фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. 
Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України, основним завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно положень ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Судом встановлено, що позивачем є військовозобов`язаний громадянин України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , зареєстрований в АДРЕСА_1 , що підтверджується копіями паспорту громадянина України, витягу з реєстру територіальної громади та копії військово-облікового документа ОСОБА_1 (а.с. 9-11, 75) 
Відповідно до витягу із застосунку «Резерв+», військово-облікового документа ОСОБА_1 , сформованого 02.04.2026 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_11 є військовозобов`язаним, перебуває на обліку у ІНФОРМАЦІЯ_12 , придатний до військової служби у в/ч забезпечення, ТЦК та СП, ВВНЗ, НЦ, медпідрозділах, підрозділах логістики, зв`язку, дата останнього ВЛК 01.07.2025 р., має відстрочку на підставі п.14 ч.1 ст. 23, дата уточнення даних 09.06.2025, та у графі «Причина звернення до Нацполіції» міститься запис «не прибули за повісткою до ТЦК та СП», дата звернення 01.07.2025 р. (а.с. 75)
Відповідно до постанови № 2682 по справі про адміністративне правопорушення за частиною третьою статті 210-1 КУпАП від 30 червня 2025 року ОСОБА_1 зизнано винним у вчинені адміністративного правопорушення передбаченого частиною 3 статті 210-1 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 17 тис. грн. (а.с.12, 68)
Згідно змісту постанови військовозобов`язаний ОСОБА_1 порушив вимоги абзацу другого частини першої статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», пункт 21 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024р. №560 не прибув за викликом для уточнення військово-облікових даних до ІНФОРМАЦІЯ_1 , чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене частиною 3 статті 210-1 КУпАП.
Згідно довідки  ІНФОРМАЦІЯ_13 від 21 квітня 2025 року за № 3/678 щодо надання відомостей про перебування на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_7 , повідомляється, що, відповідно облікової картки, ОСОБА_1 1984 р.н. з 11.11.2002 р. перебував на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_14 , а станом на 18.04.2026 р., згідно даних АІТС ЄДРВПР «Оберіг», з 30.06.2025р. перебуває на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_12 . Додатково повідомляється, що повідомлень про взяття на військовий облік від ІНФОРМАЦІЯ_15 не надходило. (а.с. 84)
З облікової картки до військового квитка (тимчасового посвідчення) № НОМЕР_1 встановлено, що ОСОБА_1 перебував на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_16 з 11 листопада 2002 року, знятий з військового обліку у ІНФОРМАЦІЯ_9 з 30.06.2025 р. та взятий на військовий облік у ІНФОРМАЦІЯ_6 з 30 червня 2025 року. (а.с. 64, 64 зворот, 96)
Також у даній обліковій картці міститься запис "не прибув вчасно за повісткою до ТЦК та СП, порушення ВО від 24.01.2025" в примітці вказано "згідно рапорту від 23.01.2025 не прибуття по розпорядженню № Р/З/1191 від 10.10.2024 (дата прибуття 07.11.2024) (а.с. 64)
Відповідно до поіменного списку доставленої (запрошеної) особи до приміщення ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_1 був доставлений до приміщення ІНФОРМАЦІЯ_2 інспектором РПП СПД 1 капітаном поліції ОСОБА_5 30 червня 2025 року об 22 год. 40 хв. та переданий черговому по ІНФОРМАЦІЯ_8 капітану ОСОБА_6 (а.с. 65 зворот)
Згідно довідки про доставлення (супроводження) громадянина до територіального центру комплектування та соціальної підтримки б/н за підписом посадової особи ІНФОРМАЦІЯ_2 капітана ОСОБА_6 . ОСОБА_1 перебуває на обліку ІНФОРМАЦІЯ_2 , доставлений 30 червня 2025 року об 22 год. 45 хв. та відносно нього складено адміністративний протокол. (а.с. 67 зворот)
Позивач, заперечуючи факт отримання повістки до ІНФОРМАЦІЯ_2 , та вважаючи оскаржувану постанову протиправною та такою, що підлягає скасуванню, звернувся до суду із даним адміністративним позовом.
Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Предметом судового дослідження за даними правовідносинами є правомірність дій суб`єкта владних повноважень щодо встановлення адміністративного правопорушення, законність та обґрунтованість постанови про адміністративне правопорушення.
Статтею 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, вина (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадській порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. 
Частиною другої статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст. 235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).
Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.
Процедуру складання територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки протоколів та оформлення матеріалів про такі адміністративні правопорушення: порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, зіпсуття військово-облікових документів чи втрата їх з необережності (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України), врегульовано Інструкцією зі складання територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки протоколів та оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення, затвердженою наказом Міністерства оборони України № 3 від 01.01.2024, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України від 05.01.2024 за № 36/41381.
Відповідальність за ч. 1 ст. 210-1 КУпАП настає за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію; за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП - вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період.
Законом України «Про оборону України» визначено, що особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який в подальшому неодноразово продовжувався та триває по теперішній час.
Закон України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» встановлює правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, визначає засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності, повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів.
Згідно положень ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» у разі отримання повістки про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки громадянин зобов`язаний з`явитися у зазначені у ній місце та строк.
Поважними причинами неприбуття громадянина у строк, визначений у повістці, які підтверджені документами відповідних уповноважених державних органів, установ та організацій (державної та комунальної форм власності), визнаються: перешкода стихійного характеру, хвороба громадянина, воєнні дії на відповідній території та їх наслідки або інші обставини, які позбавили його можливості особисто прибути у визначені пункт і строк; смерть його близького родича (батьків, дружини (чоловіка), дитини, рідних брата, сестри, діда, баби) або близького родича його дружини (чоловіка).
У разі неприбуття громадянин зобов`язаний у найкоротший строк, але не пізніше трьох діб від визначених у повістці дати і часу прибуття до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, повідомити про причини неявки шляхом безпосереднього звернення до зазначеного у повістці територіального центру комплектування та соціальної підтримки або в будь-який інший спосіб з подальшим його прибуттям у строк, що не перевищує сім календарних днів.
Постановою Кабінету Міністрів України № 560 від 16 травня 2024 року затверджено Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період (далі Порядок № 560), який, зокрема, визначає, порядок оповіщення та прибуття резервістів та військовозобов`язаних під час мобілізації.
Відповідно до п. 34 Порядку № 560 повістка про виклик резервіста або військовозобов`язаного до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ може бути надіслана зазначеними органами військового управління (органами) засобами поштового зв`язку рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладення та повідомленням про вручення з повідомленням про вручення на адресу його місця проживання після завершення 60 днів, відведених законодавством на уточнення своїх облікових даних.
У разі коли резервіст або військовозобов`язаний уточнив свої облікові дані після завершення 60 днів, відведених законодавством на уточнення своїх облікових даних, повістка може надсилатися на адресу місця проживання, зазначену резервістом або військовозобов`язаним під час уточнення облікових даних.
Повістка про виклик резервіста або військовозобов`язаного до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ надсилається адресату протягом 48 годин після підпису повістки відповідним керівником. При цьому день явки за викликом резервіста або військовозобов`язаного з населеного пункту, що є адміністративним центром області, визначається протягом семи діб, а з інших населених пунктів - протягом десяти діб від дня надсилання повістки засобами поштового зв`язку рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладення та повідомленням про вручення.
Згідно з п. 35 Порядку № 560 вручення повісток резервістам та військовозобов`язаним здійснюється цілодобово за адресою місця проживання або адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання, роботи, навчання, у громадських місцях, громадських будинках та спорудах, місцях масового скупчення людей, територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки, на пунктах пропуску (блок-постах), пунктах пропуску через державний кордон України.
Згідно з п. 40 Порядку № 560 під час вручення повістки здійснюється фото- і відеофіксація із застосуванням технічних приладів та засобів фото- та відеофіксації представником територіального центру комплектування та соціальної підтримки або поліцейським.
Згідно з п. 41 Порядку № 560 належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ є:
1) у разі вручення повістки - особистий підпис про отримання повістки, відеозапис вручення повістки або ознайомлення з її змістом, у тому числі відеозапис доведення акта відмови від отримання повістки (додаток 2), а також відеозапис відмови резервіста або військовозобов`язаного у спілкуванні з особою, уповноваженою вручати повістки;
2) у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку:
день отримання такого поштового відправлення особою, що підтверджується інформацією та/або документами від поштового оператора;
день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання особи, повідомленою цією особою територіальному центру комплектування та соціальної підтримки під час уточнення своїх облікових даних;
день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання в установленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила територіальному центру комплектування та соціальної підтримки іншої адреси місця проживання.
Зі змісту оскаржуваної постанови слідує, що позивача 30 червня 2025 року притягнуто до адміністративної відповідальності оскільки останній не прибув за викликом для уточнення військово-облікових даних до ІНФОРМАЦІЯ_1 .
При цьому позивач заперечує факт вручення йому повістки про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 ні в спосіб особистого вручення ні шляхом направлення поштовим зв`язком.
З досліджених письмових матеріалів справи, судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 30 червня 2025 року об 22 годині 40 хвилин був доставлений працівниками поліції до ІНФОРМАЦІЯ_1 , також 30 червня 2025 року ОСОБА_1 був взятий на військовий облік у ІНФОРМАЦІЯ_8 та відповідно знятий з військового обліку в ІНФОРМАЦІЯ_17 , де перебував на обліку з 11.11.2002 р. до 30.06.2025 р. та в той же день, а саме 30 червня 2025 року відносно нього було винесено оскаржувану постанову, згідно якої ОСОБА_1 не прибув за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_2 , а вже 01.07.2025 року останній пройшов ВЛК, призваний на військовуслужбу не був.
Заперечуючи проти позову відповідач вказував, що відносно ОСОБА_1 також було складено протокол про адміністративне правопорушення від підписання якого ОСОБА_1 відмовився і це підтверджується поясненнями свідків.
Разом з тим, копії такого протоколу відповідач не надав, як і пояснень свідків.
Крім того, заперечуючи проти позову відповідачем до письмових заперечень від 21 травня 2026 року було долучено копію повістки № 1666213 сформованої ІНФОРМАЦІЯ_9 03 січня 2025 року про необхідність з`явитись ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_16 на 19 січня 2025 р. для уточнення даних.
Разом з тим, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.
Згідно з положеннями статі 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Згідно із ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Застосування адміністративного стягнення до особи за відсутності будь-яких доказів її протиправної дії чи бездіяльності не відповідатиме принципу верховенства права і міститиме ознаки свавільного застосування адміністративних повноважень. Така позиція суду ґрунтується на правових висновках, які зроблені Конституційним Судом України у своєму Рішенні у справі № 23-рп/2010 від 22 грудня 2010 року.
Зокрема ст. 251, ст. 252 КУпАП встановлює, що наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи орган (посадова особа) встановлює на основі доказів, які оцінює за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності. А відповідно до ст. 279 КУпАП розгляд справи про адміністративне правопорушення передбачає дослідження доказів. Відсутність будь-яких об`єктивних доказів, що підтверджують факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, унеможливлює визнання оскаржуваної постанови законною та обґрунтованою.
Будь-яких доказів формування повістки ОСОБА_1 про необхідність з`явитись до ІНФОРМАЦІЯ_2 відповідачем не надано, як і не надано доказів вручення такої повістки в передбачений спосіб, протоколу про це правопорушення відповідачем також не надано. Відповідачем і не могло бути надано таких доказів, оскільки позивач на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_8 до 30 червня 2026 року не перебував, та як встановлено судом, ОСОБА_1 , 30 червня 2025 року об 22 годині 40 хвилин був доставлений працівниками поліції до ІНФОРМАЦІЯ_1 , також 30 червня 2025 року ОСОБА_1 був взятий на військовий облік у ІНФОРМАЦІЯ_8 та відповідно знятий з військового обліку в ІНФОРМАЦІЯ_17 , де перебував на обліку з 11.11.2002 р. до 30.06.2025 р. та в той же день, а саме 30 червня 2025 року відносно нього вже було винесено оскаржувану постанову, згідно якої ОСОБА_1 не прибув за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Відповідач ІНФОРМАЦІЯ_18 не дотримався вимог Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період (Порядок № 560) затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 560 від 16 травня 2024 року, Інструкції зі складання територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки протоколів та оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення, затвердженою наказом Міністерства оборони України № 3 від 01.01.2024, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України від 05.01.2024 за № 36/41381, про які зазначено вище.
Також суд звертає увагу на неналежне викладення суті адміністративного правопорушення, а саме незазначення відомостей щодо дати вручення повістки, номеру повістки, дати на яку необхідно з`явитись до ТЦК, що унеможливлювало належний розгляд справи про адміністративне правопорушення та винесення законної постанови.
При цьому доводи представника відповідача та посилання на копію повістки ІНФОРМАЦІЯ_16 № № 1666213 сформованої ІНФОРМАЦІЯ_9 03 січня 2025 року про необхідність з`явитись ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_16 на 19 січня 2025 р. для уточнення даних суд відхиляє, дана обставина не входить до предмету доказування за цим позовом, оскільки предметом оскарження є саме постанова № 2682 по справі про адміністративне правопорушення за частиною третьою статті 210-1 КУпАП від 30 червня 2025 року якою ОСОБА_1 зизнано винним у вчинені адміністративного правопорушення передбаченого частиною 3 статті 210-1 КУпАП за те, що не прибув за викликом для уточнення військово-облікових даних до ІНФОРМАЦІЯ_1 , чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене частиною 3 статті 210-1 КУпАП.
В рішеннях Європейського суду з прав людини склалася практика, яка підтверджує, що дискреційні повноваження суб`єкта владних повноважень не повинні використовуватися свавільно, а суд повинен контролювати рішення, прийняті на підставі реалізації дискреційних повноважень, максимально ефективно (рішення у справі "Hasan and Chaush v. Bulgaria" № 30985/96).
У відповідності до ч.ч. 1, 4 ст. 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно з ч.2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.
Відповідно до ч. 2 ст. 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину, а згідно з частиною третьою цієї статті обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом у постанові ВС/КАС від 08.07.2020 у справі № 463/1352/16-а, де вказано, що в силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.
Отже, факт вчинення позивачем правопорушення, а саме: порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, належними та допустимими доказами відповідачем не підтверджено.
На обов`язок доведення саме відповідачем як суб`єктом владних повноважень правомірності винесення рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності, правомірності та законності прийнятої постанови вказує Верховний Суд у постановах від 24.04.2019 (справа №537/4012/16-а), від 08.11.2018 (справа № 201/12431/16-а, від 23 жовтня 2018 року (справа № 743/1128/17), від 15.11.2018 (справа № 524/7184/16-а).
За встановлених обставин справи, суд констатує, що відповідач як суб`єкт владних повноважень не довів належними та допустимими доказами правомірності притягнення позивача до адміністративної відповідальності за частиною 3 статті 210-1 КУпАП, а всі сумніви стосовно доведеності вини особи повинні тлумачитися на її користь, що є підставою для скасування оскаржуваної постанови відносно ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.
В ч. 2 ст. 2 КАС Укрпаїни передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до п. 3 ч.3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.
З урахуванням наведеного суд вважає, що відповідачем не доведено наявності у діях позивача ОСОБА_1 події і складу правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, та за відсутності будь-яких доказів вчинення ним правопорушення, приходить до висновку, що відповідачем неправомірно притягнуто позивача до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 210-1 КУпАП, а тому рішення відповідача є протиправним, а належним способом захисту порушеного права позивача є скасування оскаржуваної постанови із закриттям справи про адміністративне правопорушення.
При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд керується положеннями ч. 1 ст. 139 КАС України, яка передбачає, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Статтею 132 КАС України визначено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. 
Відповідно до ч. 7 ст. 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
А тому враховуючи, що до позовної заяви позивачем надано копію квитанції № 3457041234634782 від 15 грудня 2025 року, якою підтверджується сплата позивачем судового збору в розмірі 605,60 грн., тому враховуючи задволення позову судом дані судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.
Керуючись ст.ст. 2, 5, 8, 9, 10, 71-79, 194, 229, 268, 241-246, 270-272, 286 КАС України, ст.ст. 7, 9, 122, 247, 251, 283,286 КУпАП, суд, -

У Х В А Л И В:
Позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210-1 КУпАП, задовольнити.
Скасувати постанову про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення № 2682 від 30 червня 2025 року, винесену т.в.о начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковником ОСОБА_2 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 3 статті 210-1 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу 17000,00 грн.
Провадження в справі про адміністративне правопорушення про притягнення  ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАПзакрити.
Стягнути з відповідача  ІНФОРМАЦІЯ_1 за рахунок бюджетних асигнувань останнього на користь позивача ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 605,60 гривень.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Позивач:  ОСОБА_1 , який зареєстрований в АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ;
Відповідач:  ІНФОРМАЦІЯ_10 , адреса, АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ - НОМЕР_3 .

Суддя: