справа № 991/4643/26
провадження №22-а/991/8/26

ВИЩИЙ АНТИКОРУПЦІЙНИЙ СУД
АПЕЛЯЦІЙНА ПАЛАТА

У Х В А Л А

17 червня 2026 року м.Київ

Колегія суддів Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду у складі:
головуючого - судді Семенникова О.Ю., 
суддів: Михайленка Д.Г., Панкулича В.І.,
перевіривши апеляційну скаргу представника третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів - товариств з обмеженою відповідальністю «Бетель», «Солейленд Девелопмент», «Інтертауер Україна», «Атерна», ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 - адвоката Прилуцької Ніни Миколаївни на ухвалу Вищого антикорупційного суду від 28 травня 2026 року про відмову у задоволенні заяви про продовження процесуального строку для надання письмових пояснень та доказів у справі за позовом Міністерства юстиції України до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів: ОСОБА_6 , товариство з обмеженою відповідальністю «Бетель», товариство з обмеженою відповідальністю «Солейленд Девелопмент», товариство з обмеженою відповідальністю «Інтертауер Україна», ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , товариство з обмеженою відповідальністю «Терра Естейт», ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , Boulet Sales LP, товариство з обмеженою відповідальністю «Атерна», ОСОБА_3 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 ,
про застосування санкції, передбаченої пунктом 1-1 частини першої статті 4 Закону України «Про санкції»,
ВСТАНОВИЛА:

15 червня 2026 року до Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду надійшла апеляційна скарга представника третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів - товариств з обмеженою відповідальністю «Бетель», «Солейленд Девелопмент», «Інтертауер Україна», «Атерна», ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 - адвоката Прилуцької Н.М. на ухвалу Вищого антикорупційного суду від 28 травня 2026 року, якою відмовлено у задоволенні заяви про продовження процесуального строку для надання письмових пояснень та доказів.
На стадії вирішення питання щодо прийнятності апеляційної скарги суд апеляційної інстанції передусім має перевірити, чи належить оскаржувана ухвала до переліку ухвал суду першої інстанції, які відповідно до Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС) можуть бути оскаржені окремо від рішення суду.
Відповідно до ч.1 ст.293 КАС учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та/або обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції.
Згідно з ч.2 цієї статті ухвали суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку окремо від рішення суду лише у випадках, передбачених ст.294 цього Кодексу. Оскарження ухвал суду, які не передбачені ст.294 цього Кодексу, окремо від рішення суду не допускається.
Відповідно до ч.3 ст.293 КАС у разі подання апеляційної скарги на ухвалу, яка не підлягає апеляційному оскарженню окремо від рішення суду, суд апеляційної інстанції повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу, яка не підлягає оскарженню.
Отже, КАС встановлює загальне правило, за яким окреме апеляційне оскарження ухвал суду першої інстанції допускається лише у випадках, прямо передбачених ст.294 цього Кодексу. Такий перелік є спеціальним та не підлягає розширеному тлумаченню.
Згідно з п.7 ч.1 ст.294 КАС окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо відмови поновити або продовжити пропущений процесуальний строк.
Як убачається з матеріалів апеляційної скарги та оскаржуваної ухвали, ухвалою Вищого антикорупційного суду від 07 травня 2026 року третім особам, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів запропоновано надати пояснення, які мають відповідати вимогам статті 165 КАС, та докази не пізніше дня судового розгляду - 28 травня 2026 року.
27 травня 2026 року представник третіх осіб - адвокат Прилуцька Н.М. подала заяву про продовження процесуального строку для надання письмових пояснень та доказів у справі.
Ухвалою Вищого антикорупційного суду від 28 травня 2026 року у задоволенні цієї заяви відмовлено.
Отже, заяву про продовження процесуального строку подано до закінчення встановленого судом строку для подання письмових пояснень і доказів. На момент звернення із такою заявою процесуальний строк, про продовження якого просив заявник, не був пропущений.
Відповідно, суд першої інстанції вирішував питання не про поновлення чи продовження пропущеного процесуального строку, а про продовження встановленого судом строку, перебіг якого ще тривав.
Саме ця обставина має визначальне значення для оцінки прийнятності апеляційної скарги, оскільки п.7 ч.1 ст.294 КАС передбачає можливість окремого апеляційного оскарження ухвал щодо відмови поновити або продовжити пропущений процесуальний строк. Натомість оскаржувана ухвала постановлена за результатами вирішення заяви про продовження непропущеного процесуального строку, що не охоплюється змістом наведеної норми.
Інше тлумачення п.7 ч.1 ст.294 КАС, за якого окремому апеляційному оскарженню підлягала б будь-яка ухвала суду першої інстанції про відмову у продовженні встановленого судом процесуального строку, зокрема й такого, який на момент звернення із відповідною заявою не був пропущений, фактично призвело б до розширення визначеного законом переліку ухвал, які можуть бути оскаржені окремо від рішення суду.
Такий підхід не узгоджувався б із ч.2 ст.293 КАС, за змістом якої окреме апеляційне оскарження ухвал суду першої інстанції допускається лише у випадках, прямо передбачених ст.294 цього Кодексу. Крім того, розширене тлумачення наведеної норми створювало б передумови для окремого апеляційного перегляду проміжних процесуальних ухвал щодо строків подання пояснень, доказів, заяв і клопотань, які самі по собі не перешкоджають подальшому розгляду справи, та могло б призвести до необґрунтованого фрагментування судового провадження.
У зв`язку з цим суд апеляційної інстанції виходить із того, що п.7 ч.1 ст.294 КАС не може тлумачитися як такий, що передбачає право на окреме апеляційне оскарження будь-якої ухвали про відмову у продовженні процесуального строку. У цій справі оскаржуваною ухвалою вирішено питання про відмову у продовженні встановленого судом строку для подання письмових пояснень і доказів, який на момент звернення із заявою не був пропущений. Тому така ухвала не належить до переліку ухвал, визначених ст.294 КАС.
Зазначення судом першої інстанції в резолютивній частині ухвали порядку її апеляційного оскарження саме по собі не змінює встановленого КАС переліку ухвал, які можуть бути оскаржені окремо від рішення суду, та не є самостійною підставою для відкриття апеляційного провадження.
Водночас такий висновок не позбавляє заявника права викласти заперечення щодо ухвали суду першої інстанції від 28 травня 2026 року у складі апеляційної скарги на судове рішення, ухвалене за результатами розгляду справи по суті, якщо таке рішення буде оскаржене.
За таких обставин апеляційна скарга на ухвалу Вищого антикорупційного суду від 28 травня 2026 року підлягає поверненню особі, яка її подала, на підставі ч.3 ст.293 КАС.
Керуючись ст.293, 294, 295, 296, 298 КАС, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу повернути особі, яка її подала.
Копію ухвали про повернення апеляційної скарги надіслати особі, яка подала апеляційну скаргу, разом з апеляційною скаргою та доданими до неї матеріалами.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді:

_______________   _______________   _______________
Семенников О.Ю.    Михайленко Д.Г.    Панкулич В.І.