№ справи687/288/26
№2/687/324/2026
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2026 року         селище Чемерівці 

Чемеровецький районний суд Хмельницької області
в складі судді Горобець Н.О.,

справа № 687/288/26;

сторони та інші учасники справи:
позивач – ТОВ «Факторинг Партнерс»,
відповідач – ОСОБА_1 , 

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (письмове провадження) цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

встановив:

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача
В березні 2026 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» (далі ТОВ «Факторинг Партнерс») звернулося до Чемеровецького районного суду Хмельницької області із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, вказавши, що 19 травня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредіплюс» (далі ТОВ «ФК «Кредіплюс») та відповідачем укладено кредитний договір № 74886, за умовами якого відповідачу надано кредитні кошти у розмірі 20000,00 грн, які останній зобов`язувався повернути у встановлений строк, сплатити проценти за користування ними, а також комісію, розмір яких встановлено договором.
28 січня 2025 року між ТОВ «ФК «Кредіплюс» та ТОВ «Факторинг Партнерс» укладено Договір факторингу № 28012025, у відповідності до умов якого, ТОВ «ФК «Кредіплюс» відступлено право вимоги за кредитним договором № 74886 від 19.05.2021 року на користь ТОВ «Факторинг Партнерс».
За умовами вищевказаного договору факторингу ТОВ «Факторинг Партнерс» набуло права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 74886 від 19.05.2021 року у розмірі 77552,91 грн, яка складається із заборгованості за тілом кредиту в розмірі 19726,46 грн, заборгованості за процентами в розмірі 55224,45 грн, заборгованості за комісією в розмірі 2602,00 грн.
З урахуванням викладеного, позивач просив стягнути з відповідача вказану суму заборгованості, а також судові витрати у виді сплаченого судового збору у розмірі 2662,40 грн та витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 25000,00 грн.
Відповідач відзиву до суду не подав.

Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі.
Представник позивача, разом з поданням позовної заяви подав також клопотання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження.
Ухвалою Чемеровецького районного суду від 24.03.2026 року відкрито провадження у справі, призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, зобов`язано АТ КБ «Приват Банк» надати суду виписку по картковому рахунку, відкритому на ім`я ОСОБА_1 
27.04.2026 розгляд справи закінчено ухваленням рішення суду по суті заявлених вимог.

Фактичні обставини справи, встановлені судом
19 травня 2021 року між ТОВ «ФК «Кредіплюс» та ОСОБА_1 було укладено договір про споживчий кредит № 74886 (далі Договір).
Згідно п.2.1 Договору типом кредиту є кредитна лінія. 
Перший транш в сумі 20000,00 грн. надається не пізніше наступного дня після укладення цього Договору в наступному порядку: у розмірі 18000,00 грн. на рахунок/карту позичальника № НОМЕР_1 , що відкрито в ПАТ КБ «ПриватБанк» у національній валюті; у розмірі 2000,00 грн. на поточний рахунок ТОВ «Страхова компанія «Грінвуд Лайф Іншуранс» (п. 2.2.2 Договору).
Відповідно до п. 2.3 Договору проценти за користування першим траншем кредиту нараховуються за ставкою 240,00% річних.
Знижений тариф комісії за управління та обслуговування першого траншу складає 1,00 грн. Стандартний (базовий) тариф комісії за управління та обслуговування першого траншу складає 200,00 грн (п. 2.4 Договору).
Строк на який надається перший транш складає 730 днів (п. 2.6.1 Договору).
Відповідно до копії платіжного доручення № CRD303674 від 19.05.2021 року ТОВ «ФК «Кредіплюс» перерахувало на рахунок ОСОБА_1 18000,00 грн., призначення платежу надання фінансового кредиту, зг кред дог №74886 від 19.05.2021 року. (а.с 29).
Відповідно до копії платіжного доручення № RЕG547 від 20.05.2021 року ТОВ «ФК «Кредіплюс» перерахувало на рахунок ТДВ СК ГЛІ 2000,00 грн., призначення платежу сплата страхового платежу зг. дог. страхування № 61303674 від 19.05.2021 року (за рахунок кредиту за договором КД№74886 від 19.05.2021). (а.с. 29 зворотній бік).
Повідомленням АТ КБ «ПриватБанк» від 10.04.2026 року та випискою по банківській карті № НОМЕР_2 за 19.05.2021 року підтверджується, що на ім`я ОСОБА_1 емітовано платіжну карту №  НОМЕР_2 , на яку 19 травня 2021 року зараховано 18000,00 грн. (а.с. 83).

28.01.2025 року між ТОВ «ФК «Кредіплюс» та ТОВ «Факторинг Партнерс» укладено Договір факторингу № 28012025, у відповідності до умов якого, ТОВ «ФК «Кредіплюс» відступлено право вимоги за кредитним договором № 74886 від 19.05.2021 року на користь ТОВ «Факторинг Партнерс».
Відповідно до Реєстру боржників до Договору факторингу № 28012025 від 28.01.2025 року, ТОВ «Факторинг Партнерс» набуло права грошової вимоги до відповідача за договором № 74886 від 19.05.2021 року в сумі 77552,91 грн, з яких: 19726,46 грн - сума заборгованості за тілом кредиту; 55224,45 грн - сума заборгованості за нарахованими процентами, 2602,00 грн – сума заборгованості за комісією (а.с. 49-51).

Мотиви з яких виходить суд та застосовані норми права
Стосовно правонаступництва за борговими зобов`язаннями.
За приписами п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (ч. 1 ст. 513 ЦК України).
До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України).
Отже, відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину.
Частиною 1 ст. 1077 ЦК визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
За змістом ч. 1 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Згідно з ст. 1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу.

Досліджені судом докази, підтверджують, що ТОВ «ФК «Кредіплюс» та ТОВ «Факторинг Партнерс» за своїми правовими статусами відносяться до юридичних осіб, що мають статус фінансових установ, мають право здійснювати діяльність з надання фінансових послуг на території України, а тому договори відступлення права вимоги є обов`язковими для виконання.
Також наявними в матеріалах справи доказами підтверджується та сторонами не оспорюється факт переходу прав грошової вимоги від первісного кредитора до ТОВ «Факторинг Партнерс» за кредитним договором № 74886 від 19.05.2021 року, укладеним між ТОВ «ФК «Кредіплюс» та ОСОБА_1 ..

Щодо стягнення заборгованості за кредитним договором.
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Частинами першою, другою статті 639 ЦК України встановлено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовились укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.
Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до статті 629 ЦК України, договір є обов`язковим до виконання сторонами.
В силу положень ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною першою статті 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.

Суд встановив, що між відповідачем ОСОБА_1 та ТОВ «ФК «Кредіплюс» було укладено договір про споживчий кредит № 74886 від 19 травня 2021 року.
Відповідно до умов договору, сума кредиту становила 20000,00 грн., з яких 18000,00 грн. – перераховано на карту відповідача; 2000,00 грн. – перераховано в рахунок оплати страхового платежу за договором добровільного страхування.
19.05.2021 року кошти в сумі 18000,00 грн. були перераховані відповідачу.
Відповідач в порушення умов укладеного договору, своєчасно не повернув кредитні кошти та не сплатив проценти за користування кредитом, у зв`язку з чим виникла заборгованість на загальну суму 74950,91 грн., з яких заборгованість за тілом кредиту 19726,46 грн., заборгованість за процентами – 55224,45 грн, які підлягають стягненню із відповідача.

Щодо стягнення з відповідача заборгованості по комісії за управління та обслуговування кредиту, суд враховує наступне.
Відповідно до ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору.
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.
Згідно з ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.
Відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.
Частинами першою, другою статті 215 ЦК України визначено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.
Свобода договору не є абсолютною (необмеженою): вона існує в рамках норм чинного законодавства, а дії сторін договору мають ґрунтуватися на засадах розумності, добросовісності та справедливості, тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору.
Норми чинного законодавства також закріплюють презумпцію правомірності правочину, яка означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована.
Умовами кредитного договору можуть визначатися додаткові (акцесорні) зобов`язання сторін. При цьому правові та організаційні засади споживчого кредитування встановлюють право споживача на справедливі умови кредитного договору.
Закон України «Про споживче кредитування» визначає право кредитодавця отримувати винагороду за супутні з наданням кредиту послуги, зокрема комісію за обслуговування кредиту, у разі якщо такі послуги дійсно були надані банком позичальнику. Водночас, банкам забороняється встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь, або за дії, які споживач здійснює на користь банку. Також на відповідача не може бути покладений обов`язок сплачувати платежі, за отриманням яких він до кредитодавця фактично не звертався.
Загальною підставою визнання правочину недійсним є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог закону щодо його дійсності, які встановлені статтею 203 ЦК України. Нікчемним є правочин, недійсність якого прямо встановлена законом.
Умови договору про надання споживчого кредиту, що передбачають здійснення платежів за дії, які не є послугою, або здійснення платежів, які заборонені законом, є нікчемними.
Саме таку правову позицію висловив Верховний Суд у складі об`єднаної палати Касаційного цивільного суду в постанові від 09 грудня 2019 року у справі № 524/5152/15-ц.
Верховний Суд у складі об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 06 листопада 2023 року у справі № 204/224/21 зазначив, що якщо в кредитному договорі не зазначено переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування), та не узгоджено їх зі споживачем, то такі умови є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».
Із матеріалів справи слідує, що умовами договору про споживчий кредит, а саме п. 2.4 договору, передбачено стягнення комісії за управління та обслуговування кредиту, що становить 200,00 грн.
Однак, у кредитному договорі не зазначено переліку додаткових та супутніх послуг кредитодавця, що пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, за які встановлена комісія. Відтак умова кредитного договору про сплату відповідачем на користь кредитодавця комісії є нікчемною, внаслідок чого сума нарахованої комісії у розмірі 2602,00 грн не може бути стягнута з відповідача на користь позивача.

За таких обставин, позовна заява ТОВ «Факторинг Партнерс» про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором підлягає задоволенню частково, шляхом стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості в розмірі 74950,91 грн, а саме 19726,46 грн заборгованості за тілом кредиту, 55224,45 грн заборгованості за процентами.

Розподіл судових витрат
Згідно з частиною першою, пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до частини першої, другої статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Частинами першою-п`ятою статті 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Позивач просить стягнути з відповідача на його користь судові витрати, які складаються із витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 25000,00 грн. та судового збору, сплаченого за подання позовної заяви в електронній формі з використанням системи «Електронний суд» у розмірі 2662,40 грн.
Позивачем 02 липня 2024 року укладено договір про надання правової допомоги № 02-07/2024 з Адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс».
Відповідно до заявки на надання юридичної допомоги № 3073 від 01.01.2026 року, витягом з акта № 27 про надання юридичної допомоги від 30.01.2026 року Адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс» надані послуги, пов`язані із наданням усної консультації з вивчення документів, складанням позовної заяви про стягнення боргу для подачі до суду, вивченням документації клієнта, на що витрачено 9 год. Вартість послуг – 25000,00 грн.
У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката, суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у ч. 4 ст. 137 ЦПК України.
Витрати на надану професійну правничу допомогу в разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх вартість уже фактично сплачена стороною / третьою особою, чи тільки має бути сплачена (пункти 138, 139 постанови Верховного Суду від 23 вересня 2021 року у справі N 904/1907/15).
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг (пункти 107-109 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року N 922/1964/21).
Подібних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 17 квітня 2024 року у справі № 756/6927/20, від 04 квітня 2024 року у справі № 701/804/21, від 10 квітня 2024 року у справі № 530/259/21, від 10 квітня 2024 року у справі № 367/6289/21, у яких також вирішувалось питання щодо зменшення розміру витрат на правничу допомогу за відсутності заперечень іншої сторони.
Велика Палата Верховного Суду у пункті 5.44 постанови від 12 травня 2020 у справі N 904/4507/18 зауважила, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.
Суд враховує, що справа є малозначною, в даній категорії справ наявна узгоджена та усталена судова практика, через що позовні заяви у таких справах є майже типовими та фактично шаблонними. Переважна більшість тексту позову містить перелік норм чинного законодавства, використання яких є типовим для даного виду цивільно-правових спорів. Обсяг наданих до позовної заяви доказів є невеликим, участі в судовому засіданні представник позивача не брав.
Враховуючи вищевикладене, зважаючи на складність справи, обсяг виконаних адвокатом робіт, а також відсутність судових засідань у цій справі, слід дійти висновку про неспівмірність розміру заявлених до стягнення витрат на професійну правничу допомогу у сумі 25000,00 грн., який є очевидно завищеним.
У зв`язку з викладеним, суд дійшов висновку, що з відповідача слід стягнути на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу в сумі 3000,00 грн. Саме такий розмір витрат на оплату послуг адвоката суд вважає співмірним із складністю даної справи та обсягом виконаних робіт, витраченим на виконання таких часом, обсягом наданих послуг та виконаних робіт та значенням справи для сторони.

При розподілі судових витрат по сплаті судового збору, суд враховує пропорційність задоволених позовних вимог. Позов заявлено з ціною 77552,91 грн. та задоволено на суму 74950,91 грн., тобто на 96,64% (74950,91х100:77552,91). Таким чином, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у сумі 2572,94 грн. (2662,40х96,64%).

Керуючись ст.ст.12, 13, 81, 141, 263-265, 280-286 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» 74950 (сімдесят чотири тисячі дев`ятсот п`ятдесят) гривень 91 коп. заборгованості за договором про споживчий кредит № 74886 від 19 травня 2021 року.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» судовий збір в сумі 2572 (дві тисячі п`ятсот сімдесят дві) гривні 94 коп. та витрати на правничу допомогу в сумі 3000 (три тисячі) гривень 00 коп.
В задоволенні решти позовних вимог – відмовити.
На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду..

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс», місце знаходження: 03150, м. Київ, вул. Ґедройця Єжи, буд. 6, офіс 521, код ЄДРПОУ 42640371.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Суддя          Н.О. Горобець