ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
79014, місто Львів, вулиця Личаківська, 128
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24.06.2026 Справа № 914/1035/26 
За позовом: Жовківської міської ради Львівського району Львівської області, м. Жовква Львівської області 
до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю “НЕО-ТРЕЙД ГРУП”, м. Львів
про стягнення 63 597, 67 грн
Суддя Никон О.З.
Секретар судового засідання Тарас Ю.Р.

За участю представників:
від позивача (в режимі відеоконференції): Іващук І.П. – представник;
від відповідача: Захарія І.І. - представник

ВСТАНОВИВ:
На розгляді Господарського суду Львівської області перебуває позовна заява Жовківської міської ради Львівського району Львівської області до Товариства з обмеженою відповідальністю “НЕО-ТРЕЙД ГРУП ” про стягнення 63 597, 67 грн безпідставно збережених коштів за використання земельної ділянки з кадастровим номером 4622710100:01:011:0084 площею 0,0418 га для обслуговування будівель і споруд.
Хід розгляду справи.
Ухвалою Господарського суду Львівської області від 07.04.2026 відкрито спрощене позовне провадження, судове засідання призначено на 06.05.2026. 
Ухвалою суду від 06.05.2026 судове засідання відкладено на 10.06.2026.
У судовому засіданні 10.06.2026 оголошено перерву до 24.06.2026.
Представник позивача у судовому засіданні 24.06.2026 підтвердила оплату відповідача на суму 16 215, 75 грн та підтримала решту заявлених позовних вимог.
Представник відповідача ствердив, що використовує приблизно 30% від площі усієї земельної ділянки, за користування якої сплатив 16 215, 75 грн, у задоволенні решти позовних вимог просив відмовити.
Аргументи сторін.
Позовна заява обґрунтована тим, що відповідач набув у власність об`єкт нерухомого майна та відповідно користується земельною ділянкою комунальної власності кадастровий номер 4622710100:01:011:0084 площею 0,0418 га для обслуговування будівель і споруд, без правовстановлюючих документів та не здійснював плати за її користування, що стало наслідком безпідставного збереження коштів, які повинні сплачуватись за фактичне користування земельною ділянкою. 
Відповідач у відзиві на позов зазначив, що позивач безпідставно включив до розрахунку період з 17.03.2021 по 31.03.2023, коли спірна земельна ділянка перебувала в оренді іншої особи; на підтвердження користування земельною ділянкою іншою особою послався на рішення Жовківської міської ради № 70 від 31.03.2023, яким припинено договір оренди, зокрема щодо земельної ділянки кадастровий номер 4622710100:01:011:0084 площею 0,0418 га зазначено, що припиняється договір оренди земельних ділянок у зв`язку зі смертю фізичної особи-орендаря та набуттям іншими особами права власності на об`єкти нерухомого майна, які розташовані на цих земельних ділянках; також ствердив, що після 31.03.2023 позивач бездоказово здійснив нарахування виходячи зі 100% площі земельної ділянки, хоча фактично відповідач використовував лише частину ділянки для під`їзду до приміщення, а значна її частина перебувала у незадовільному стані та не використовувалася.
Позивач у відповіді на відзив зазначив, що на підставі клопотання відповідача рішенням Жовківської міської ради № 86 від 30.08.2023 надано дозвіл на проведення експертної грошової оцінки земельної ділянки кадастровий номер 4622710100:01:011:0084 площею 0,0418 га для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості (КВЦПЗ 11.02), які розташовані в АДРЕСА_1 ; доводить, що подання відповідного клопотання відповідачем свідчить про визнання факту користування земельною ділянкою кадастровий номер 4622710100:01:011:0084 площею 0,0418 га як об`єктом у визначених межах та площі; зазначила, що твердження щодо часткового використання земельної ділянки не підтверджені належними та допустимими доказами, а документи, які б свідчили про використання земельної ділянки в іншому розмірі відсутні.
Щодо тверджень про безпідставність нарахувань з 17.03.2021 по 31.03.2023, зазначила, що згідно з листом Червоноградського відділу податків і зборів з фізичних осіб та проведення камеральних перевірок ГУ ДПС у Львівській області, попередній власник нерухомого майна, яке відчужено відповідачу, та відповідно орендар земельної ділянки впродовж 2021 – 2023 років не сплачував орендну плату за землю; оскільки нотаріус, який посвідчував договір купівлі-продажу нерухомого майна, що розташоване на спірній земельній ділянці, не вніс відомості про припинення права оренди земельною ділянкою відчужувачем нерухомого майна ( ОСОБА_1 ) і не вніс відомості про реєстрацію права оренди набувачем нерухомого майна (ТОВ «НЕО-ТРЙД ГРУП), на підставі статті 141 Земельного кодексу України, у зв`язку з набуттям іншою особою права власності на будівлю, яка розташована на земельній ділянці, з метою приведення у відповідність відомостей в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, Жовківською міською радою прийнято рішення № 70 від 31.03.2023, яким серед іншого, припинено договір оренди земельної ділянки кадастровий номер 4622710100:01:011:0084 площею 0,0418 га.
Обставини справи. 
У витязі з Державного реєстру речових прав відображено, що орендарем земельної ділянки загальною площею 1, 6061 га є ОСОБА_1 (дата реєстрації права оренди – 19.09.2019).
Земельна ділянка надана йому в оренду для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості строком на 25 років.
17 березня 2021 року ОСОБА_1 та Товариство з обмеженою відповідальністю “НЕО-ТРЕЙД ГРУП” уклали договір купівлі-продажу нерухомого майна, зокрема, нежитлової будівлі (поз. А’ 10-1), загальною площею 96, 4 кв.м., що розташована за адресою: Львівська область, Жовківський район, місто Жовква, вул. Вокзальна, № 36-ш, яка розташована на земельній ділянці площею 1,6061 га, кадастровий номер 4622710100:01:011:0097.
Як зазначено у позовній заяві, з моменту набуття права власності на об`єкт нерухомого майна відповідач використовує земельну ділянку з кадастровим номером 4622710100:01:011:0084 площею 0,0418 га для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості, включаючи об`єкти оброблення відходів, зокрема із енергогенеруючим блоком (КВЦПЗ 11.02), яка перебуває у комунальній власності, без належних правових підстав (без виникнення права власності/користування та без державної реєстрації цих прав), а Жовківська міська рада як власник земельної ділянки мала обґрунтовані сподівання на отримання орендної плати за використання земельної ділянки, однак не змогла їх реалізувати внаслідок відсутності між сторонами відносин щодо її використання в порядку, встановленому законом.
Позивач ствердив, що відповідач, як фактичний користувач земельної ділянки без достатньої правової підстави за рахунок власника земельної ділянки зберіг у себе кошти, що мав заплатити за користування нею, зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі частини 1 статті 1212 Цивільного кодексу України.
Щодо розміру та ставок орендної плати зазначив, що рішенням Жовківської міської ради №11 від 09.04.2009 встановлено ставку орендної плати за землю на території Жовківської міської ради в розмірі 5% від нормативної грошової оцінки земель окремих земельних ділянок в м. Жовква, але не менше 3-х кратного розміру земельного податку; рішенням №27 від 15.12.2022, яке набрало чинності 01.01.2023, встановлено ставку орендної плати у розмірі 10% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки для всіх інших підрозділів коду виду цільового призначення, які не згадані в пункті 1 цього рішення.
У листі від 06.02.2026 Відділ № 1 Управління забезпечення реалізації державної політики у сфері земельних відносин Головного управління Держгеокадастру у Львівській області, серед іншого, проінформував Жовківську міську раду, що нормативно грошова оцінка земельної ділянки кадастровий номер 4622710100:01:011:0084 в попередні роки становила: 2017-2021 рік – 153,80 грн/кв.м; 2022 рік – 169,17 грн/кв.м; 2023 рік – 333,56 грн/кв.м; 2024 рік – 350,57 грн/кв.м.
Оскільки площа земельної ділянки кадастровий номер 4622710100:01:011:0084 становить 0,0418 га (418 кв.м), її нормативно грошова оцінка в розрізі років становила: 2021 рік – 64 288, 40 грн (153,80 грн/кв.м х418 кв.м); 2022 рік – 70 713, 06 грн (169,17 грн/ кв.м х 418 кв.м), 2023 рік – 139 428, 08 грн (333, 56 грн/кв.м х418 кв.м); 2024 рік – 146 538, 26 грн (350,57 грн/кв.м. х 418 кв.м).
Згідно з витягом № НВ-9983293032025 із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок, в 2025 році нормативно грошова оцінка земельної ділянки кадастровий номер 4622710100:01:011:0084 становила 253 007, 17 грн, а в 2026 році - 273 227, 36 грн (витяг № НВ-9931084622026).
Тому позивач звернувся до суду та просив стягнути з відповідача безпідставно збережені кошти за користування земельною ділянкою комунальної власності на суму 63 597, 67 грн за період з 17.03.2021 по 17.02.2026.
Після відкриття провадження у справі відповідач сплатив позивачу 16 215, 75 грн, що підтверджено платіжною інструкцією № 54 від 14.05.2026 із призначенням платежу: «безпідставно збережені кошти за часткове використання земельної ділянки площею 0, 0418 га для обслуговування будівель і споруд кадастровий номер 4622710100:01:011:0084».
Норми права та мотиви, якими суд керувався при прийнятті рішення, висновки суду.
Відповідно до статті 1 Закону України "Про оренду землі", оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.
Відповідно до ч. 1 ст. 181 Цивільного кодексу України до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.
Відповідно до частини 2 статті 120 Земельного кодексу України якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.
Частиною 1 статті 93 Земельного кодексу України встановлено, що право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.
Землекористувачі зобов`язані своєчасно сплачувати земельний податок або орендну плату (пункт “в” частини 1 статті 96 ЗК України).
За змістом статей 125 та 126 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".
Зазначені норми закріплюють загальний принцип цілісності об`єкту нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований. За цими нормами визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю чи споруду та передбачається механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на нерухомість.
Отже, нерухоме майно нерозривно пов`язане із земельною ділянкою, на якій воно знаходиться, і переміщення такого майна неможливе без його знецінення, а відтак використання нерухомого майна, яке належать відповідачу, неможливе без відповідної земельної ділянки.
Суд встановив, що відповідач 17.03.2021 набув у власність нежитлову будівлю загальною площею 96, 4 кв.м., що розташована за адресою: Львівська область, Жовківський район, місто Жовква, вул. Вокзальна, № 36-ш.
Таким чином, у зв`язку з набуттям у власність відповідачем нерухомого майна, презюмується його користування спірною земельною ділянкою.
Слід зазначити, що відповідач не заперечив факт користування земельною ділянкою кадастровий номер 4622710100:01:011:0084, а лише ствердив, що користується її частиною.
З зазначених положень випливає, що із виникненням права власності на об`єкт нерухомості, власник такого об`єкту не звільняється від обов`язку оформлення прав на земельну ділянку відповідно до вимог чинного законодавства та повинен сплачувати орендну плату за користування нею. Однак відповідач зазначені вимоги не виконав.
Разом з цим, відповідно до статті 206 Земельного кодексу України використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.
Статтею 14 Податкового кодексу України визначено, що плата за землю – це обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.
Відповідач не є ані власником, ані постійним землекористувачем земельної ділянки, а тому не є суб`єктом плати за землю у формі земельного податку, при цьому єдина можлива форма здійснення плати за землю для нього, як землекористувача, є орендна плата (стаття 14.1.72 Податкового кодексу України).
Згідно із статтею 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно.
Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.
Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження відбулось за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала.
Кваліфікація спірних правовідносин як зобов`язань у зв`язку із набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави означає необхідність застосування норм передбачених статей 1212-1214 Цивільного кодексу України та правових наслідків дій/бездіяльності відповідача у вигляді збереження (заощадження) у себе відповідних сум орендної плати.
З огляду на викладене, відповідач, як фактичний користувач земельної ділянки без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг у себе кошти, що мав заплатити за користування земельною ділянкою, зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі частини 1 статті 1212 Цивільного кодексу України.
Перевіривши розрахунок заборгованості за користування земельною ділянкою, суд встановив, що нарахування здійснено з дати набуття відповідачем у власність нерухомості, з урахуванням нормативної грошової оцінки земельної ділянки за спірні періоди та з урахуванням площі - 0,0418 га.
Водночас відповідач після відкриття провадження у справі сплатив добровільно 16 215, 75 грн, тому на підставі частини 2 статті 231 Господарського процесуального кодексу України провадження у цій частині підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю предмета спору.
Твердження відповідача, що такий користується лише частиною земельної ділянки, суд відхиляє як недоведені та такі, що суперечать матеріалам справи. 
Матеріали справи не містять жодного доказу, який б підтвердив факт користування відповідачем лише частиною земельної ділянки.
Також суд враховує, що відповідач у 2023 році звертався до позивача із заявою про намір викупити земельну ділянку та надати дозвіл на проведення експертної грошової оцінки земельної ділянки саме загальною площею 0, 0418 га, кадастровий номер 4622710100:01:011:0084 для ведення господарської діяльності, обслуговування нежитлової будівлі.
Необґрунтованими є і доводи щодо безпідставного включення до розрахунку період з 17.03.2021 по 31.03.2023, коли спірна земельна ділянка перебувала в оренді іншої особи, оскільки попередній орендар орендну плату не сплачував, а 17.03.2021 відповідач набув у власність нерухомість, яка нерозривно пов`язана із земельною ділянкою. Тому саме з моменту набуття у власність у відповідача виник обов`язок оформити права на землю та сплачувати за неї кошти.
Таким чином, враховуючи наведені норми законодавства та встановлені судом обставини, перевіривши розрахунок позовних вимог, суд дійшов висновку що позов про стягнення з відповідача 47 381, 92 грн недоплачених безпідставно збережених коштів є обґрунтований, підтверджений матеріалами справи, не спростований відповідачем та підлягає задоволенню.
Відповідно до частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (статті 77 Господарського процесуального кодексу України).
Згідно з статтею 78 Господарського процесуального кодексу України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. 
Статтею 79 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 86 Господарського процесуального кодексу України).
Щодо судових витрат.
На підставі статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається на відповідача.
Керуючись статтями 73, 74, 129, 231, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

УХВАЛИВ:
1. Закрити провадження у справі в частині заявлених до стягнення 16 215, 75 грн.
2. Позов задоволити.
3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю “НЕО-ТРЕЙД ГРУП” (місцезнаходження: 79021, м. Львів, вул. Кульпарківська, будинок 93 А; ідент код: 40367600) на користь Жовківської міської ради Львівського району Львівської області (місцезнаходження: 80300, Львівська область, м. Жовква, вулиця Львівська, 40; ідент. код: 04056248) 47 381, 92 грн заборгованості та 2 662, 40 грн на відшкодування витрат по сплаті судового збору.
4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили в строки, визначені статтею 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржено в порядку, визначеному розділом IV Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 01.07.2026.

Суддя Никон О.З.