Справа № 301/427/26
2/301/490/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"15" травня 2026 р. м. Іршава 

Іршавський районний суд Закарпатської області
у складі головуючого судді Бобик О.І.,
за участю секретаря судового засідання Бабинець В.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Іршава у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Бойко Богдан Богданович до Довжанської селищної ради Хустського району Закарпатської області про визнання права власності на спадкове майно,
в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Бойко Б.Б., звернувся до суду з позовом про визнання права власності в порядку спадкування.
В обґрунтування позову посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер дядько позивача – ОСОБА_2 . На випадок своєї смерті, померлий ОСОБА_2 залишив заповіт, яким житловий будинок, сарай, що знаходиться в АДРЕСА_1 заповів племіннику ОСОБА_1 , 1978 року народження, жителю АДРЕСА_1 . Після його смерті відкрилася спадщина на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_2 (колишня адреса – АДРЕСА_1 ). При цьому, ОСОБА_1 на час смерті свого дядька ОСОБА_2 хоча й був зареєстрований за адресою АДРЕСА_3 , однак фактично проживав у АДРЕСА_4 разом із своїм дядьком, який потребував постійного стороннього догляду. ОСОБА_2 на час його смерті був зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , проте також проживав за адресою АДРЕСА_4 . Після смерті ОСОБА_2 позивач ОСОБА_1 фактично та безперервно вступив у володіння, користування та управління усім спадковим майном, що залишилося після смерті спадкодавця. Одразу після відкриття спадщини він прийняв домоволодіння, користувався житловим будинком, зберіг та використовував речі домашнього вжитку спадкодавця, прийняв та зберіг наявні документи, що належали померлому, що є прямими та беззаперечними діями, які свідчать про фактичне прийняття спадщини. Позивач є єдиним спадкоємцем спадкового майна після смерті ОСОБА_2 . Спадковий будинок був побудований у відповідності до чинного на той момент законодавства, на нього виготовлено технічний паспорт на замовлення позивача, однак нотаріус відмовив йому в оформленні спадкових прав у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів. У зв`язку з чим змушений звернутися до суду для захисту свого права. А отже інакше як у судовому порядку ОСОБА_1 не має можливості захистити свої права. 
Посилаючись на викладене просить суд визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_2 (колишня адреса – АДРЕСА_1 ), в порядку спадкування після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Відзиву на позов відповідач не подавав.
У судове засідання позивач та його представник не з`явилися, представник подав заяву про розгляд справи без їх участі, позов підтримують у повному обсязі.
У судове засідання представник відповідача Довжанської селищної ради не з`явився, подавши заяву про розгляд справи за відсутності представника.
Перевіривши матеріали справи, дослідивши та оцінивши наявні докази, суд констатує наступне.
Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 (а.с.21).
На випадок своєї смерті ОСОБА_2 залишив заповіт від 22.06.1993, згідно якого житловий будинок, сарай, що знаходиться в АДРЕСА_1 заповів племіннику ОСОБА_1 , 1978 року народження, жителю АДРЕСА_1 (а.с. 22-23).
Після його смерті залишилося спадкове майно, що складається з житлового будинку за адресою АДРЕСА_5 ).
Відповідно до довідки про спільне проживання громадян на день смерті одного з них (для оформлення спадщини) виданої виконавчим комітетом Довжанської сільської ради Хустського району Закарпатської області за № 86, від 07.05.2025 року, гр. ОСОБА_1 , в тому, що гр. ОСОБА_2 , 1914 р.н., який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , на день смерті був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . На день його смерті за вказаною адресою ніхто не проживав і не був зареєстрований (а.с.30).
Відповідно до акту про встановлення факту проживання за адресою, виданого виконавчим комітетом Довжанської сільської ради Хустського району Закарпатської області від 08.08.2025 року комісією в складі представників Довжанської сільської ради адміністратора ЦНАП ВРМ с.Бронька Шега Н.І., інспектора ВО Лимарь В.В. за участі сусідів ОСОБА_3 , мешканки АДРЕСА_6 та ОСОБА_4 , мешканки АДРЕСА_7 , встановлено, що гр. ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 , у 2001 році на день смерті свого дядька ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , був зареєстрований АДРЕСА_3 , а фактично проживав в АДРЕСА_1 (а.с. 33).
Відповідно до акту про встановлення факту проживання за адресою, виданого виконавчим комітетом Довжанської сільської ради Хустського району Закарпатської області від 22.08.2025,комісією в складі представників Довжанської сільської ради адміністратора ЦНАП ВРМ с.Бронька Шега Н.I., за участі сусідів ОСОБА_3 , мешканки: АДРЕСА_6 та ОСОБА_4 , мешканки АДРЕСА_7 , встановлено, що гр. ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на день смерті був зареєстрований в АДРЕСА_1 , а фактично проживав в АДРЕСА_1 (а.с. 38).
Згідно виписки з погосподарської книги Броньківської сільської ради за 1991-1995 роки головою житлового будинку з надвірними спорудами за адресою АДРЕСА_1 був ОСОБА_2 , 1914 року народження (а.с.26). Також згідно виписки з погосподарської книги Довжанської сільської ради за 2001-2005 роки забудовником житлового будинку з надвірними спорудами за адресою АДРЕСА_2 був ОСОБА_2 , 1914 року народження, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Даному житловому будинку присвоєно наступну поштову адресу: АДРЕСА_1 . Рік будівництва житлового будинку 1951 рік (а.с. 29).
На даний будинок на замовлення ОСОБА_1 виготовлено технічний паспорт, з якого зокрема вбачається, що такий побудовано у 1951 році (а.с.40-50).
Листом приватного нотаріуса Хустського РНО Ожеледа П.М. від 01.12.2025 №255/01-16 повідомлено ОСОБА_1 про те, що видати свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок АДРЕСА_5 , після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , не має можливості, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на нерухоме майно. Рекомендовано звернутися до суду, для встановлення права власності на спадкове майно (а.с. 39).
Згідно копії рішення виконавчого комітету Броньківської сільської ради Іршавського району Закарпатської області від 28.12.2001 року № 40 «Про розгляд заяви громадянина ОСОБА_1 1978 р.н., жителя АДРЕСА_3 «Про видачу свідоцтва про право власності на будинок в АДРЕСА_1 » вирішено видати гр. ОСОБА_1 , жителю АДРЕСА_3 свідоцтво про право особистої власності на будинок в АДРЕСА_1 (а.с.71).
Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 19.03.2026 спадкова справа відносно померлого ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , не заводилася (а.с. 85).
Враховуючи, що спірні правовідносини виникли щодо спадкування майна після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , вони регулюються нормами ЦК Української РСР (надалі ЦК УРСР). 
Спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом (ст. 524 ЦК УРСР).
Спадкові відносини виникають з моменту відкриття спадщини. Як частина друга статті 1220 ЦК України, так і стаття 525 ЦК УРСР визначають, що часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.
Згідно ст. 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.
Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. 
Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.
Відповідно до абз. 3 ч. 2 ст. 331 ЦК, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.
Відповідно до ч. 3. ст. 3 Закону України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.
Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав.
Отже відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності Законом України від 01 липня 2004 року не є перешкодою для оформлення спадкових прав.
Відтак, оскільки спірний будинок збудований у встановленому порядку, такий не є самочинним будівництвом, на будинок виготовлено технічний паспорт і такий рахувався за померлим ОСОБА_2 , то останній вважався належним власником будинку на момент смерті. Отже такий будинок входить до складу спадщини за померлим ОСОБА_2 , однак відсутність правовстановлюючих документів на житловий будинок перешкоджає оформленню спадкових прав на нього у нотаріальному порядку, а отже такі права підлягають судовому захисту.
Враховуючи наведене та те, що позивач є спадкоємцем за заповітом за померлим ОСОБА_2 , спадщину за ним прийняв (фактично втупив в управління та володіння спадковим майном), інших спадкоємців за заповітом не встановлено, відповідач заперечень проти задоволення позову не подав, а позивач має перешкоди щодо оформлення спадщини у нотаріальному порядку, то наявні підстави для задоволення позовних вимог.
За таких обставин, керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 258-259, 264-265 ЦПК України суд,

у х в а л и в:
Позов задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою АДРЕСА_5 ), в порядку спадкування після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Судові витрат покласти на позивача.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Закарпатського апеляційного суду.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повний текст рішення складено 22.05.2026.

Суддя Іршавського
районного суду: О. І. Бобик