Справа № 560/2629/26
	
РІШЕННЯ
іменем України

01 травня 2026 року	м. Хмельницький	

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Драновського Я.В. розглянувши адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Тур Авто Плюс" до відділу державного нагляду (контролю) у Хмельницькій області Державної служба України з безпеки на транспорті Укртрансбезпеки про визнання протиправною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до відділу державного нагляду (контролю) у Хмельницькій області Державної служба України з безпеки на транспорті Укртрансбезпеки про визнання протиправною та скасування постанови.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає про те, що докази, що покладені в основу прийняття оскаржуваної постанови про накладення штрафу, є недопустимими та неналежними. Розділення відеофайлу процесу перевірки є однозначним порушення порядку відеофіксації перевірки, та може свідчити про протиправний вплив на матеріали перевірки.
Вказує, що інспектором не встановлено фактичний маршрут перевезення, у межах якого нібито було допущено порушення законодавства у сфері автомобільного транспорту. Зазначення в акті рейдової перевірки маршруту, який не існує та не здійснюється водієм, свідчить про складання акта з недостовірними відомостями, що унеможливлює ідентифікацію конкретного рейсу, який підлягав перевірці.
Зазначає, що жодним належним та допустимим доказом не зафіксовано відмову водія від надання пояснень та підписання акта перевірки № 068958 від 09.01.2026, акт складався за відсутності водія ТОВ "Тур Авто Плюс", в невідомому місці. 
Ухвалою суду відкрито провадження в адміністративній справі, розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
Відповідач подав відзив, у якому позов не визнає та заперечує проти позовних вимог. Зазначає, що відділом державного нагляду (контролю) у Хмельницькій області правомірно було винесено постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №090602 від 28.01.2026.
Від позивача до суду надійшла відповідь на відзив на позовну заяву, де вказує про безпідставність тверджень відповідача та обґрунтованість позовних вимог.
Дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд встановив таке.
Посадовими особами Управління державного нагляду (контролю) у Хмельницькій області на підставі направлення на рейдову перевірку № 002639 від 02.01.2026 проведено рейдову перевірку (на дорозі) в Хмельницькій області, м. Хмельницький, вул. Вінницьке шосе, 23, АС № 1.
09.01.2026 при проведенні рейдової перевірки (на дорозі), перевірено транспортний засіб марки Мercedes-benz н.з. НОМЕР_1 під керуванням водія, особу якого не можливо встановити.
За результатами перевірки встановлено: "водій здійснював перевезення пасажирів на автобусному маршруті "Хмельницький - Нова Ушиця", про що свідчить трафарет на лобовому склі транспортного засобу. Під час проведення перевірки водій не надав посвідчення водія відповідної категорії, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, схему маршруту, розклад руху, таблиці вартості проїзду, картки водія або інформації з діючого та повіреного тахографа, заповнені реєстраційні листки режиму праці та відпочинку водія - тахокарти або у разі обладнання транспортного засобу цифровим тахографом роздрукованої на паперовому носії інформації про роботу та відпочинок водія, чим порушено вимоги ст. 39 Закону України "Про автомобільний транспорт".
Відсутність необхідних документів, визначених положеннями Закону України "Про автомобільний транспорт" та Порядку проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 листопада 2006 року №1567 на момент проведення рейдової перевірки, знайшло своє відображення в акті від 09.01.2026 №068958.
Враховуючи зафіксовані порушення, 28.01.2026 відповідачем винесено оскаржувану постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу в сумі 17 000 грн., відповідно абзацу 3 частини 1 статті 60 Закону України "Про автомобільний транспорт" за відсутність на момент проведення перевірки документів визначених статтею 39 цього Закону.
Не погоджуючись з оскаржуваною постановою, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд звертає увагу на таке.
Засади організації та діяльності автомобільного транспорту визначені Законом України "Про автомобільний транспорт" від 05.04.2001 № 2344-ІІІ (далі - Закон № 2344-ІІІ).
Вказаний Закон регулює відносини між автомобільними перевізниками, замовниками транспортних послуг, органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, пасажирами, власниками транспортних засобів, а також їх відносини з юридичними та фізичними особами-суб`єктами підприємницької діяльності, які забезпечують діяльність автомобільного транспорту та безпеку перевезень (стаття 3 Закону № 2344-ІІІ).
Відповідно до частини 4 статті 6 Закону № 2344-ІІІ реалізація державної політики у сфері автомобільного транспорту здійснюється через центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування.
Так, на виконання вимог абзацу 4 пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України № 442 від 10 вересня 2014 року "Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади" утворено Державну службу України з безпеки на транспорті, реорганізувавши шляхом злиття Державну інспекцію з безпеки на морському та річковому транспорті, Державну інспекцію з безпеки на наземному транспорті та підпорядкувавши Службі, що утворюється, Державну спеціальну службу транспорту.
Постановою Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2015 року № 103 затверджено Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті (далі - Положення).
Відповідно до пункту 1 Положення Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті.
Згідно з підпунктами 1, 3 пункту 4 Положення основними завданнями Укртрансбезпеки є, зокрема, реалізація державної політики з питань безпеки на автомобільному транспорті загального користування, міському електричному, залізничному транспорті; здійснення державного нагляду (контролю) за безпекою на автомобільному, міському електричному, залізничному транспорті.
Як зазначено у пункті 8 Положення Укртрансбезпека здійснює свої повноваження безпосередньо, через утворені в установленому порядку територіальні органи.
Статтею 6 Закону № 2344-ІІІ передбачено, що державний контроль автомобільних перевізників здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок.
Рейдові перевірки (перевірки на дорозі) дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом здійснюються шляхом зупинки транспортного засобу або без такої зупинки посадовими особами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, та його територіальних органів, які мають право зупиняти транспортний засіб у форменому одязі за допомогою сигнального диска (жезла) відповідно до порядку, затвердженого Кабінетом Міністрів України.
У разі проведення позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі) автомобільний перевізник, що буде перевірятися, про час проведення перевірки не інформується.
Процедуру здійснення державного контролю за додержанням суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту, вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом визначено Порядком здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08 листопада 2006 року № 1567 (далі - Порядок № 1567).
Згідно з абзацом 1 пункту 15 Порядку № 1567 під час проведення рейдової перевірки перевіряється, зокрема, наявність визначених статтями 39 і 48 Закону України "Про автомобільний транспорт" документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом.

Щодо доводів позивача про недопустимість відеозапису, то суд зазначає про те, що вони є безпідставними та такими, що не відповідають фактичним обставинам справи.
Відсутність звуку під час відтворення відеофайлу могла бути зумовлена виключно технічними особливостями програмного забезпечення або налаштуваннями пристрою, на якому здійснювався перегляд. Таким чином, твердження позивача про відсутність аудіосупроводу не підтверджене жодними належними та допустимими доказами та ґрунтується виключно на суб`єктивному сприйнятті відеозапису за невідомих технічних умов його відтворення.
Суд звертає увагу на те, що відповідачем разом з відзивом надано оригінальні файли відеофіксації, які підтверджують наявність аудіосупроводу та повноту зафіксованих обставин.

Відносно доводів про поділ відеофіксації на два файли, слід зазначити, що така технічна особливість зумовлена специфікою роботи реєструючого пристрою (автоматичне розбиття запису на файли певної тривалості або у зв`язку з технічними параметрами носія інформації) та сама по собі не свідчить про переривання процесу перевірки або втручання у відеозапис.
Обидва відеофайли стосуються однієї і тієї ж події - проведення рейдової перевірки 09.01.2026, що підтверджується їх хронологічною послідовністю, часовими мітками та змістом зафіксованих подій.

Щодо доводів позивача про неподання направлення та щотижневого графіка проведення перевірки, то суд зазначає про те, що посадова особа контролюючого органу представилась; повідомила про підставу та причину проведення рейдової перевірки; пред`явила службове посвідчення; надала для ознайомлення направлення №002639 від 02.01.2026, що зафіксовано технічними засобами відеофіксації, та будь - якими іншими належними та допустимими доказами не спростовано. 

Відносно доводів позивача про неправильне зазначення маршруту перевезення в акті рейдової перевірки, то звертає увагу на таке. 
Позивач у позовній заяві зазначає, що в акті №068958 від 09.01.2026 посадовою особою Укртрансбезпеки неправильно визначено маршрут перевезення "Хмельницький - Нова Ушиця", оскільки фактично транспортний засіб здійснював перевезення за маршрутом "Березівка - Хмельницький". На думку позивача, така невідповідність свідчить про недостовірність акта та унеможливлює ідентифікацію рейсу.
Разом з тим, судом встановлено, що під час проведення рейдової перевірки 09.01.2026 водієм не було надано жодних первинних документів, які б підтверджували виконання перевезення саме за маршрутом "Березівка - Хмельницький". будь - яких документів, що спростовували б інформацію, наявну на момент перевірки, посадовій особі пред`явлено не було.
Натомість маршрут перевезення був встановлений інспектором на підставі об`єктивних зовнішніх ознак, зокрема трафарету (інформаційної таблички) на лобовому склі транспортного засобу транспортного засобу, на якому було зазначено маршрут "Хмельницький - Нова Ушиця". Саме ця інформація використовувалася перевізником для інформування пасажирів та невизначеного кола осіб про напрям здійснення перевезення.
Таким чином, зазначення в акті рейдової перевірки відповідного маршруту ґрунтувалося на фактичних даних, наявних безпосередньо під час здійснення контрольного заходу, та не є довільним припущенням посадової особи.
Суд критично оцінює посилання позивача на наявні у нього первинні документи та пояснення водія, оскільки такі з`явилися вже після проведення перевірки та складення акта. Такі документи не були надані під час здійснення рейдової перевірки, а отже не могли бути враховані посадовою особою при фіксації обставин перевірки.
Крім того, сам по собі спір щодо формулювання маршруту не спростовує факту виявленого порушення вимог законодавства у сфері автомобільного транспорту та не впливає на його правову кваліфікацію, оскільки предметом перевірки було дотримання перевізником вимог законодавства під час здійснення перевезення пасажирів, незалежно від конкретного найменування маршруту.
Твердження позивача про те, що лише одного акта недостатньо для доведення правопорушення, також є необґрунтованим, оскільки акт рейдової перевірки є передбаченим законодавством процесуальним документом, який складається уповноваженою посадовою особою за результатами здійснення державного контролю та має належну доказову силу у сукупності з іншими матеріалами справи, зокрема матеріалами відеофіксації.

Щодо доводів позивача про не внесення запису до журналу реєстрації перевірок, то суд зазначає таке.
Позивач у позовній заяві вказує, що посадова особа Укртрансбезпеки порушила вимоги частини 12 статті 4 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" та Порядку ведення журналу реєстрації перевірок, оскільки не внесла запис до відповідного журналу перед початком перевірки. На цій підставі позивач робить висновок про відсутність правових підстав для проведення рейдової перевірки та недопустимість акта № 068958 від 09.01.2026 як доказу.
Відповідно до Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" від 05.04.2007 №877-V заходи державного нагляду (контролю) - планові та позапланові заходи, які здійснюються у формі перевірок, ревізій, оглядів, обстежень та в інших формах, визначених законом.
Частина 12 статті 4 зазначеного Закону регулює порядок здійснення саме заходів державного нагляду (контролю) у формі планових та позапланових перевірок суб`єктів господарювання. Натомість, рейдова перевірка проводиться безпосередньо піл час здійснення перевезення, за місцем його фактичного виконання, і має іншу правову природу та інший нормативний порядок проведення.
Таким чином, посилання позивача на вимоги частини 12 статті 4 зазначеного Закону є безпідставними та не підлягають застосуванню до спірних правовідносин.

Відносно доводів позивача про недостовірність відомостей в акті стосовно відмови водія від надання пояснень та підписання акта, суд звертає увагу на наступне.
Позивач у позовній заяві стверджує, що акт №068958 від 09.01.2026 містить недостовірні відомості щодо відмови водія від надання пояснень та підписання акта перевірки, а також зазначає, що акт складався за відсутності водія та без фіксації відповідних обставин.
Суд зазначає, що зазначені твердження не відповідають фактичним обставинам справи та спростовуються матеріалами відеофіксації.
Як видно з відеозапису проведення рейдової перевірки, водій після початку контрольного заходу залишив місце проведення перевірки, мотивуючи це необхідністю здійснення рейсу. Факт залишення водієм місця перевірки зафіксований технічними засобами відеофіксації.
За таких обставин посадова особа була об`єктивно позбавлена можливості отримати підпис водія або його письмові пояснення, оскільки останній фактично припинив участь у проведенні перевірки.
Таким чином, відображення в акті інформації про відмову від підписання та надання пояснень відповідає фактичним обставинам.
Акт №068958 від 09.01.2026, складений уповноваженою посадовою особою в межах наданих повноважень, у передбаченому порядку, а тому є належним і допустимим доказом у справі та може бути покладений в основу прийнятого рішення.
Отже, доводи позивача у цій частині є безпідставними, такими, що спростовуються матеріалами справи, та не можуть бути підставою для визнання акта недопустимим доказом або для скасування оскаржуваної постанови.

Щодо доводів позивача про незаконність фотофіксацїї, здійсненої за допомогою мобільного телефону, то суд зазначає таке.
Позивач у позовній заяві вказує, що фотоматеріали, зроблені інспектором за допомогою особистого мобільного телефону, не можуть вважатися належними та допустимими доказами, оскільки чинним законодавством не передбачено можливість використання особистого телефону під час здійснення фотофіксацїї.
Відповідно до пункту 6 Порядку №1567 посадові особи під час проведення рейдової перевірки мають право використовувати засоби фото- і відеофіксації процесу перевірки. Однак, зазначена норма не містить: обмежень щодо виду технічного засобу; вимоги щодо використання виключно службового обладнання; заборони використання мобільних пристроїв.
Таким чином, твердження позивача про те, що спосіб отримання фотоматеріалів не передбачений Порядком №1567, є безпідставними.

З огляду на викладене, оскаржувана постанова про застосування до позивача адміністративно-господарського штрафу №090602 від 28.01.2026 є правомірною та не підлягає скасуванню.

Частиною 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Згідно з частиною 1 статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Таким чином, перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши задоволенні адміністративного позову відмовити докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій, та докази, надані сторонами, суд дійшов висновку, що за наведених у позовній заяві мотивів і підстав позовні вимоги задоволенню не підлягають.

З огляду на відмову в задоволенні позовних вимог відсутні й підстави для відшкодування позивачеві понесених ним судових витрат.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

в задоволенні адміністративного позову товариства з обмеженою відповідальністю "Тур Авто Плюс" до відділу державного нагляду (контролю) у Хмельницькій області Державної служба України з безпеки на транспорті Укртрансбезпеки про визнання протиправною та скасування постанови - відмовити. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач:	Товариство з обмеженою відповідальністю "Тур Авто Плюс" (вул.Подільська, 36, с-ще Нова Ушиця, Кам`янець-Подільський р-н, Хмельницька обл., 32600 , код ЄДРПОУ - 37347799) 	
Відповідач:	Відділ державного нагляду (контролю) у Хмельницькій області Державної служба України з безпеки на транспорті Укртрансбезпеки (вул. Соборна, 75, м. Хмельницький, Хмельницький р-н, Хмельницька обл., 29005 , код ЄДРПОУ - 39816845) 	

Головуючий суддя 		Я.В. Драновський