Справа № 703/809/26 
2/703/1172/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2026 року м. Сміла
Смілянський міськрайонний суд Черкаської області в складі:
головуючого судді Волосовського В.В.,
за участю секретаря судового засідання Похітон Я.О.,
позивача ОСОБА_1 ,
представника позивача – адвоката Холодняка В.М.,
представника відповідача – адвоката Туманова Є.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін в залі суду в м. Сміла цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення невиплачених коштів при звільненні з роботи у зв`язку з виходом на пенсію,-
встановив:
ОСОБА_1 звернувся до Смілянського міськрайонного суду Черкаської області з вищевказаною позовною заявою, в якій просить суд стягнути з АТ «Українська залізниця» одноразову матеріальну допомогу при звільненні працівників вперше з роботи у зв`язку з виходом на пенсію у розмірі 72318 гривень 40 копійок. та понесені судові витрати.
В обґрунтування позовних вимог зазначив, що з 29.10.1979 року по 28.06.2024 року працював майстром будівельних та монтажних робіт у Виробничому структурному підрозділі «Одеська дирекція» філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд Акціонерного товариства «Українська залізниця». За наказом № 313/ос від 28.06.2024 був звільнений за власним бажанням у зв`язку з виходом на пенсію за віком на підставі ст. 38 КЗпП України. В цьому ж наказі зазначено виплатити одноразової грошової допомогу згідно з п.4.17 Колективного договору у розмірі п`ять основних середньомісячних заробітків. Виплати передбачені колективним договором у розмірі п`яти середньомісячних заробітків будуть здійснені після отримання відповідного рішення керівника АТ «Укрзалізниця». При звільненні позивача з роботи, зазначені в наказі виплати не були здійснені стороною відповідача, посилаючись на протокольне рішення правління АТ «Укрзалізниця» від 14.03.2022 № Ц-54/31 Ком.т., яким призупинено такі виплати.
07.01.2026 року позивачу видано копію протоколу № ОДВК-22/52 від 28.06.2024, комісії по встановленню трудового стажу для виплати надбавки за вислугу років Виробничого структурного підрозділу «Одеська дирекція» філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» АТ «Укрзалізниця», із змісту якого він довідався, що даними цього протоколу йому встановлено безперервний трудовий стаж роботи в підрозділах АТ «Укрзалізниця» на дату виходу на пенсію складає 44 роки 7 місяців 30 днів, що дає право на отримання одноразової грошової допомоги відповідно до п.4.17 колективного договору у розмірі п`яти середньомісячних заробітків, в залежності від стажу роботи в галузі та комісією встановлено, що середньомісячна заробітна плата за основні два календарних місяця, що передують виходу на пенсію, складає 14463 грн.68 коп., розмір одноразової допомоги у зв`язку з виходом на пенсію складає всього: 72318 грн. 40 коп., в лютому 2026 року позивачем отримано у Виробничому структурному підрозділі «Одеська дирекція» філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» АТ «Укрзалізниця» станом на 01.01.2026 року розрахунок середньо заробітної плати, яка складає 14463,68 грн., нарахована вихідна допомога складає 72318 грн. 40 коп. Також зазначає, що п.1.1.4 протокольного рішення засідання правління АТ «Укрзалізниця» від 14.03.2022 № Ц-54/31 в частині призупинення додаткових виплат, що передбачені Галузевою угодою, Колективними договорами структурних підрозділів, зокрема матеріальної допомоги, рішеннями судів визнано незаконним та скасовано.
Ухвалою від 16.03.2026 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін в судове засідання.
01 квітня 2026 року до суду через систему «Електронний суд» від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву в якому просить відмовити позивачу у задоволенні клопотання щодо поновлення строку на звернення до суду та заявлені позовні вимоги позивача залишити без задоволення.
На обґрунтування заперечення проти задоволення позову, представник відповідача зазначає, що 14.03.2022 правлінням АТ «Укрзалізниця» прийнято рішення (протокол № Ц-54/31 Ком.т.) про деякі питання оплати праці працівників АТ «Укрзалізниця». Зокрема п.1.1.4 вказаного рішення вирішено на період дії правового режиму воєнного стану в Україні керівникам регіональних філії, філії, структурних (виробничих) підрозділів, апарату управління АТ «Укрзалізниця» забезпечити реалізацію наступного заходу: інші додаткові виплати, що передбачені Галузевою угодою, колективними договорами структурних підрозділів, зокрема матеріальної допомоги, призупинити. Виняток складає матеріальна допомога на лікування та поховання. Дане рішення було прийнято за погодженням Професійної спілки залізничників і транспортних будівельників України та направлена на стабілізацію роботи Товариства та забезпечення мінімально необхідних соціальних гарантій працівників в умовах воєнного стану. Приймаючи за погодженням Професійної спілки залізничників і транспортних будівельників України рішення від 14.03.2022 (протокол № Ц-54/31 Ком.т.) правління АТ «Укрзалізниця» не керувалося ст.11 ЗУ «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану». В АТ «Укрзалізниця» діє 448 колективних договорів, сторонами яких є профспілки, які входять до складу Професійної спілки залізничників і транспортних будівельників України. Підпункт 1.1.4 п.11 рішення правління АТ «Укрзалізниця» від 14.03.2022 було погоджено Профспілкою залізничників і транспортних будівельників України, яка діє в галузі та є стороною Галузевої угоди до складу якої входить ряд первинних профспілкових організацій та яка об`єднує найбільшу кількість працівників. В АТ «Укрзалізниця» відсутній один колективний договір та з огляду на те, що кількість колективних договорів становить 488, погодження підпункту 1.1.4 п.1.1 рішення правління АТ «Укрзалізниця» від 14.03.2022 з Профспілкою залізничників і транспортних будівельників України, без окремого погодження з кожною із профспілок, які входять до її складу та які підписали ці 488 колективних договори. Призупинення роботодавцем передбаченої колективним договором виплати матеріальної допомоги, за якою працівники звернулися після 24.03.2022, повністю узгоджується зі ст.11 ЗУ «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану».
У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали та просили задовольнити у повному обсязі. Надали суду пояснення, що повністю відповідають позовним вимогам.
Представник відповідача – Туманов Є.В. в судовому засіданні заперечив щодо задоволення позовних вимог з підстав викладених у відзиві та просив відмовити у позові.
Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин цієї справи, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, що викладені у позовній заяві та підтверджені доданими до неї доказами, які були досліджені судом, враховуючи заперечення відповідача викладені у відзиві та заявлені в судовому засіданні, на засадах верховенства права, відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, прийшов висновку про задоволення позовних вимог.
Відповідно до ст. 16 ЦК Україна кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.
Судовим розглядом встановлено, що згідно з копією трудової книжки заповненої 12.06.1972 року на ім`я позивач ОСОБА_1 , з 29.10.1979 року до 28.06.2024 року перебував у трудових відносинах з Акціонерним товариством «Українська залізниця».
Згідно з копією наказу «Про припинення трудового договору (контракту)» № 313/ос від 28.06.2024 року Виробничого структурного підрозділу «Одеська дирекція» філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд АТ «Укрзалізниця» ОСОБА_1 був звільнений з роботи за власним бажання у зв`язку з виходом на пенсію за віком 28.06.2024 на підставі ст.38 КЗпП України. Із змісту даного наказу слідує, що ним визначено компенсувати за невикористані 152 дні відпустки, а також зазначено виплатити одноразову грошову допомогу згідно з п.4.17 Колективного договору у розмірі 5 (п`яти) основних середньомісячних заробітків. Виплати, що передбачені колективним договором, у розмірі 5 (п`яти) середньомісячних заробітків будуть здійснені після отримання відповідного рішення керівника акціонерного товариства «Українська залізниця».
Згідно з копією протоколу № ОДВК-22/52 від 28.06.2024 засідання комісії по встановлення трудового стажу для виплати надбавки за вислугу років Виробничого структурного підрозділу «Одеська дирекція» філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» АТ «Укрзалізниця» було визначено, що безперервний стаж роботи на залізничному транспорті Тесленка Володимира Борисовича на дату виходу на пенсію становить 44 роки 7 місяців 30 днів, що дає право на отримання одноразової грошової допомоги відповідно до п.4.17 колективного договору у розмірі п`яти середньомісячних заробітків, в залежності від стажу роботи в галузі. Перевіривши документи по заробітній платі комісія встановила, що середньомісячна заробітна плата за основні два календарних місяця, що передують виходу на пенсію ОСОБА_1 , складає 14463 грн.68 коп., розмір одноразової допомоги у зв`язку з виходом на пенсію складає: 72318 грн. 40 коп..
Згідно розрахунку оплати середньої заробітної плати ОСОБА_1 виданого Виробничим структурним підрозділом «Одеська дирекція» філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» АТ «Укрзалізниця» станом на 01.01.2026 року середня заробітна плата складає 14463,68 грн., нарахована вихідна допомога складає 72318 грн. 40 коп..
Згідно копії Витягу з протоколу № Ц-54/31 Ком.т. від 14.03.2022 засідання правління АТ «Укрзалізниця» на період дії правового режиму воєнного стану в Україні, оголошеного Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022, було призупинено здійснення працівникам залізниці додаткових виплат, передбачених галузевою угодою та колективними договорами, зокрема матеріальної допомоги. Виняток складає матеріальна допомога на лікування та поховання, а також інші види матеріальної допомоги згідно з рішеннями правління, роз`яснення щодо нарахування та виплати яких буде надано директором з управління персоналом та соціальної політики (п 1.1.4 ).
Згідно копії спільного листа правління АТ «Укрзалізниця» та голови Профспілки залізничників і транспортних будівельників України від 06.09.2022 № Ц/3-91/1459/Цпроф/30-22 адресованого керівникам структурних підрозділів апарату управління, регіональних філій, філій АТ «Укрзалізниця», що рішенням правління АТ «Укрзалізниця» від 14.03.2022 (протокол № Ц-54/31 Ком.т.) на період дії правового режиму воєнного стану в Україні призупинено виплати, передбачені Галузевою угодою, колективними договорами, зокрема одноразової матеріальної допомоги залежно від стажу роботи в галузі при звільненні працівників вперше з роботи у зв`язку з виходом на пенсію, а також додаткової матеріальної допомоги за сумлінну працю на залізничному транспорті. Після припинення або скасування режиму воєнного стану, а також в разі покращення фінансового стану АТ «Укрзалізниця», що дасть змінити зазначене рішення правління до припинення або скасування режиму воєнного стану, працівники, звільнені з роботи вперше у зв`язку з виходом на пенсію, отримають суму одноразової та додаткової матеріальної допомоги, що їм належить.
Надаючи правову оцінку вказаним відносинам, суд враховує наступне.
Право на працю, закріплене у статті 43 Конституції України, включає можливість заробляти собі на життя працею, яку особа вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.
Згідно зі статтею 10 КЗпП України колективний договір укладається на основі законодавства, прийнятих сторонами зобов`язань з метою регулювання виробничих, трудових і соціально-економічних відносин, і узгодження інтересів працівників та роботодавців.
Статтею 13 КЗпП України визначено, що зміст колективного договору визначається сторонами в межах їх компетенції. У колективному договорі встановлюються взаємні зобов`язання сторін щодо регулювання виробничих, трудових, соціально-економічних відносин, зокрема: зміни в організації виробництва і праці; забезпечення продуктивної зайнятості; нормування і оплати праці, встановлення форм, системи, розмірів заробітної плати та інших видів трудових виплат (доплат, надбавок, премій та ін.); встановлення гарантій, компенсацій, пільг; участі трудового колективу у формуванні, розподілі і використанні прибутку підприємства, установи, організації (якщо це передбачено статутом); режиму роботи, тривалості робочого часу і відпочинку; умов і охорони праці; забезпечення житлово-побутового, культурного, медичного обслуговування, організації оздоровлення і відпочинку працівників; гарантій діяльності профспілкової чи інших представницьких організацій працівників; умов регулювання фондів оплати праці та встановлення міжкваліфікаційних (міжпосадових) співвідношень в оплаті праці; забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків; заходи, спрямовані на запобігання, протидію та припинення мобінгу (цькування), а також заходи щодо відновлення порушених внаслідок мобінгу (цькування) прав.
Колективний договір може передбачати додаткові порівняно з чинним законодавством і угодами гарантії, соціально-побутові пільги.
Згідно зі статтею 18 КЗпП України, положення колективного договору розповсюджуються на всіх працівників підприємства, установи, організації та є обов`язковими для роботодавця та працівника. Це положення кореспондується з ч. 1 ст. 9 Закону України «Про колективні договори і угоди».
Згідно ч. 1 ст. 5 Закону України «Про колективні договори і угоди» умови колективних договорів і угод, укладених відповідно до чинного законодавства, є обов`язковими для підприємств, на які вони поширюються, та сторін, які їх уклали.
Згідно з ч. 1 ст. 14 Закону України «Про колективні договори і угоди» зміни і доповнення до колективного договору, угоди протягом строку їх дії можуть вноситися тільки за взаємною згодою сторін в порядку, визначеному колективним договором, угодою.
Судом встановлено і не заперечується відповідачем, що позивач при звільненні з роботи в зв`язку з виходом на пенсію має право на виплату одноразової грошової допомогу згідно з п.4.17 Колективного договору у розмірі 5 (п`ять) основних середньомісячних заробітків. 
Сторони також не оспорювали, що розмір виплати на яку має ОСОБА_1 при його звільненні з роботи в зв`язку із виходом на пенсію становить 72318 грн. 40 коп..
Однак такі виплати були призупинені відповідачем, зокрема на підставі положень Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» від 15.03.2022 № 2136-IX. Відповідач посилається на те, що не нарахування та невиплата позивачеві матеріальної допомоги відбулася без порушення чинного законодавства, оскільки, після введення в Україні воєнного стану 24 лютого 2022 року, роботодавець реалізував передбачене Законом України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» право зупинити дію окремих положень колективного договору на період дії правового режиму воєнного стану. Зокрема, призупинено виплату матеріальної допомоги у зв`язку з виходом на пенсію.
Відповідно до статті 64 Конституції України конституційні права та свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.
В умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження прав і свобод із зазначенням строку дії цих обмежень.
Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на території України запроваджено правовий режим воєнного стану з 24 лютого 2022 року, який у подальшому неодноразово продовжувався.
Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» передбачено, що на період дії правового режиму воєнного стану можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені статтями 30-34, 38, 39, 41-44, 53 Конституції України, а також вводитися тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб в межах та обсязі, що необхідні для забезпечення можливості запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану.
15.03.2022 року Верховною Радою України прийнято Закон України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» № 2136-ІХ, який набув чинності 24.03.2022, і визначає особливості проходження державної служби, служби в органах місцевого самоврядування, особливості трудових відносин працівників усіх підприємств, установ, організацій в Україні незалежно від форми власності, виду діяльності і галузевої належності, представництв іноземних суб`єктів господарської діяльності в Україні, а також осіб, які працюють за трудовим договором, укладеним з фізичними особами, у період дії воєнного стану, введеного відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану».
Згідно з ч.1 ст.11 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» від 15.03.2022 року, у редакції станом на дату звільнення позивача, на період воєнного стану дія окремих положень колективного договору може бути зупинена за ініціативою роботодавця.
Пунктом 3 Прикінцевих положень Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» визначено, що цей Закон діє з початку воєнного стану, введеного відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану», та втрачає чинність з дня припинення або скасування воєнного стану.
Отже, під час дії воєнного стану, введеного відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану», діють обмеження та особливості організації трудових відносин, встановлені Законом України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» (п.2 Прикінцевих положень КЗпП України). 
Таким чином, положення Закону України «Про правовий режим воєнного стану», які регулюють деякі аспекти трудових відносин інакше, ніж КЗпП України, мають пріоритетне застосування на період дії воєнного стану. При цьому, системний аналіз діючого законодавства свідчить про те, що дія Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», якою роботодавцю надається право в односторонньому порядку зупиняти окремі положення колективного договору, поширюється на правовідносини, що виникли з 24.02.2022.
Проте, Закон України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» прийнятий 15.03.2022 року набрав чинності 24.03.2022 року, в той час, як рішення правління АТ «Укрзалізниця», на підставі якого призупинені виплати позивачу, прийняте 14.03.2022 року.
Відповідно до вимог ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.
Відповідно до статті 9 КЗпП України умови договорів про працю, які погіршують становище працівників порівняно з законодавством України про працю, є недійсними.
Окрім того, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина, які передбачають призупинення виплат, зокрема матеріальної допомоги, на період дії воєнного стану поширюється лише на правовідносини, які виникають між працівником та роботодавцем, і до звільненого працівника не можуть бути застосовані.
Також слід зазначити, що ч.1 ст.11 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» від 15.03.2022, зазнала змін і, в редакції на час розгляду справи у суді, дія окремих положень колективного договору, які регулюють відносини, визначені цим Законом, може бути зупинена тільки за взаємною згодою сторін колективного договору у порядку, визначеному цим колективним договором.
Відповідно до вимог ст.47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені у ст. 116 КЗпП України.
Статтею 116 КЗпП України передбачено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати. У разі спору про розмір сум, нарахованих працівникові при звільненні, роботодавець у будь-якому разі повинен у визначений цією статтею строк виплатити не оспорювану ним суму.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26 лютого 2020 року у справі №821/1083/17 (провадження № 11-1329апп18) зазначила, що належними звільненому працівникові сумами необхідно розуміти усі виплати, на отримання яких працівник має право станом на дату звільнення згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством для осіб, які перебувають у трудових правовідносинах з роботодавцем (заробітна плата, компенсація за невикористані дні відпустки, вихідна допомога тощо).
Судом встановлено, що станом на день звільнення позивача, відповідач не провів виплату позивачу всіх належних сум, а саме не виплатив одноразову вихідну грошову допомогу при звільненні працівника у зв`язку з виходом на пенсію в розмірі 5 середньомісячних заробітків.
Верховний Суд неодноразово наголошував, що заробітна плата в розумінні поняття власності є майном, на захист якого, в тому числі, діє стаття 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (постанова Верховного Суду від 17.01.2020 № 340/1018/19).
За таких обставин, враховуючи, що позивачу у день звільнення не було виплачено належні йому виплати, вимоги позивача про стягнення з відповідача одноразової матеріальної допомоги при звільненні працівників вперше з роботи у зв`язку із виходом на пенсію в розмірі 72318 грн. 40 коп. є обґрунтованою та підлягає до задоволення. 
Щодо строків звернення до суду із позовом, суд зазначає наступне.
Відповідно до ч.2 ст.233 КЗпП України, із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116). Домашній працівник має право звернутися до суду із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення в місячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права.
Позивач одночасно звертаючись до суду з позовною заявою також звернувся із заявою про поновлення йому строку звернення до суду та просив визнати причини пропуску поважними.
Судом враховано та не заперечувалося відповідачем у відзиві на позовну заяву та безпосередньо в судовому засіданні, що позивач довідався про нараховану і невиплачену йому суму одноразової матеріальної допомоги в сумі 72318 грн. 40 коп. лише 07.01.2026 при видачі йому уповноваженим працівником ВСП «Одеська дирекція» філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» АТ «Укрзалізниця» копії протоколу № ОДВК-22/52 в якому зазначена сума до виплати, а також довідався про нараховану суму вихідної допомоги із розрахунку середньої заробітної плати.
Відповідно до ч.1 ч.4 ст.127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подана заява, скарга, документи тощо), щодо якої пропущено строк.
Відповідно до ч.1 ст.234 КЗпП України у разі пропуску з поважних причин строків, установлених статтею 233 цього Кодексу, районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд може поновити ці строки.
Обставини зазначені в заяві позивача про поновлення йому строку на звернення до суду знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а тому суд поновлює позивачу строк звернення до суду із позовною заявою в даних правовідносинах.
Питання судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України.
Відповідно ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Позивачем при зверненні до суду сплачений судовий збір на суму 1331,2 грн.
Приймаючи до уваги, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути сплачений при подачі позову судовий збір у сумі 1331,2 грн.
На підставі викладеного та керуючись ст. 259, 263, 264, 265, 273, 353 ЦПК України, суд,-
ухвалив:
Позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення невиплачених коштів при звільненні з роботи у зв`язку з виходом на пенсію - задовольнити.
Стягнути з Акціонерного товариства «Українська залізниця» (код ЄДРПОУ 41149437) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) одноразову матеріальну допомогу при звільненні працівників вперше з роботи у зв`язку з виходом на пенсію у розмірі 72318 (сімдесят дві тисячі триста вісімнадцять) грн. 40 (сорок) коп., із утриманням із цієї суми установлених законодавством України податків і зборів.
Стягнути з Акціонерного товариства «Українська залізниця» (код ЄДРПОУ 41149437) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) понесені судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 1331 (одна тисяча триста тридцять одна) грн. 20 (двадцять) коп. 
Рішення може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду через Смілянський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст рішення виготовлено 16 червня 2026 року. 
Учасники справи:
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідач: Акціонерне товариство «Українська залізниця», місцезнаходження: вул. Єжи Гедройця, буд. 5, м. Київ, 03150, код ЄДРПОУ 41149437.

Головуючий: В. В. Волосовський