Справа № 404/11466/25 
Провадження № 2/392/897/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 травня 2026 року          м. Мала Виска

Маловисківський районний суд Кіровоградської області в складі: головуючого судді Кратка Д.М., за участю секретаря судового засідання Жельман О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження, в залі суду цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

встановив:

Обґрунтування позову.
Представник ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» звернувся до суду з позовом, у якому просить стягнути з відповідача ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором у загальному розмірі 21 750,00 грн та судові витрати.
Позовна заява обґрунтована тим, що 02 жовтня 2021 року між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 було укладено електронний договір про споживчий кредит № 104096104, відповідно до умов якого товариство надало відповідачу грошові кошти у розмірі 5000,00 грн на строк 10 днів (до 12 жовтня 2021 року), а відповідач зобов`язався повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування ним. Первісний кредитор свої зобов`язання виконав у повному обсязі, перерахувавши кошти на картковий рахунок позичальника.
27 січня 2022 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» було укладено Договір відступлення прав вимоги № 79-МЛ/Т, за яким право вимоги до відповідача перейшло до ТОВ «ФК «Кредит-Капітал». 
У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем умов договору, станом на дату подання позову утворилася заборгованість у розмірі 21750,00 грн, що складається з: 5000,00 грн - заборгованість за тілом кредиту; 1000,00 грн - комісія за надання кредиту; 15 750,00 грн - заборгованість за процентами.
Крім того, позивач просить стягнути понесені судові витрати: 2422,40 грн судового збору та 8000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.
Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. Заяви ( клопотання) учасників справи.
09 лютого 2026 року відповідач ОСОБА_1 направив до суду відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги не визнав у повному обсязі. Відповідач вказує на відсутність належних доказів укладення кредитного договору саме з ним, відсутність доказів перерахування йому коштів, необґрунтованість розрахунку заборгованості, а також просить суд застосувати наслідки спливу позовної давності (3 роки), оскільки строк виконання зобов`язання закінчився у 2021 році.
20 березня 2026 року від представника позивача надійшла заява, в якій він просив розглянути справу без участі представника товариства, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.
Рух справи.
До Маловисківського районного суду Кіровоградської області 29 січня 2026 року, за підсудністю, надійшла вказана позовна заява.
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29 січня 2026 року для розгляду зазначеної позовної заяви визначено суддю Кратка Д.М.
Ухвалою судді Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 04 лютого 2026 року вказану позовну заяву прийнято до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
Ухвалою Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 02 березня 2026 року задоволено клопотання про витребування доказів.
В судове засідання учасники справи не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.
На підставі викладеного, судовий розгляд справи здійснювався за правилами спрощеного позовного провадження на підставі наявних у суду матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу (частина 2 статті 247 ЦПК України).
Встановлені судом фактичні обставини справи, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд встановив наступне.
02 жовтня 2021 року між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 укладено Договір про споживчий кредит № 104096104. Договір підписано в електронній формі шляхом використання відповідачем одноразового ідентифікатора (алфавітно-цифрової послідовності) S82511, надісланого SMS-повідомленням на номер мобільного телефону відповідача НОМЕР_1 . 
Згідно з п. 1.2 Договору сума кредиту становить 5 000,00 грн. Строк кредитування - 10 днів (п. 1.3). Комісія за надання кредиту становить 1 000,00 грн (п. 1.5.1). Проценти за користування кредитом нараховуються за ставкою 1,50 % від фактичного залишку кредиту за кожен день користування (п. 1.5.2). Стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5,00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом (п. 1.6). 
Відповідно до п. 2.3.1.2 договору передбачені умови пролонгації на стандартних (базових) умовах. Позичальник може збільшити строк кредитування шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням пролонгацій). Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз, коли Позичальник продовжує користуватись кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. У випадку пролонгації на стандартних (базових) умовах проценти за користування кредитом нараховуються за стандартною (базовою) ставкою, наведеною в п. 1.6 Договору (5,00 % на день).
На виконання умов зазначеного договору ТОВ «Мілоан» перерахувало 02 жовтня 2021 року грошові кошти у розмірі 5 000,00 грн на банківську картку ОСОБА_1 . Факт видачі коштів підтверджується платіжним дорученням № 33252146 від 02 жовтня 2021 року. 
Згідно з повідомленням АТ «Універсал банк» № БТ/Е-11280 від 01 квітня 2026 року, за результатами ініційованої банком детальної перевірки встановлено наступне: банківська картка № НОМЕР_2 була емітована АТ «Універсал банк» на ім`я ОСОБА_1 ; транзакція, здійснена 02 жовтня 2021 року на суму 5000,00 грн на банківську картку № НОМЕР_2 , була успішною; грошові кошти за цією транзакцією були зараховані на відповідний рахунок власника банківської картки № НОМЕР_2 ; верифікація особи власника вказаної банківської картки проводилась згідно з регламентом банку.
Згідно із відомістю про щоденні нарахування та погашення по кредитному договору № 104096104, боржнику ОСОБА_1 заборгованість за процентами формувалася за такими періодами та на підставі наступних умов договору: у період з 02 жовтня 2021 року по 12 жовтня 2021 року нарахування здійснював первісний кредитор ТОВ «Мілоан» в межах початкового строку кредитування (10 днів). Проценти нараховувалися за ставкою 1,50% на день (згідно з п. 1.5.2 договору), що складало 75,00 грн щоденно. З 13 жовтня 2021 року по 11 грудня 2021 року нарахування здійснювалось за ставкою 5,00% на день (згідно з п. 1.6 та п. 2.3.1.2 у разі автоматичної пролонгації на стандартних умовах, яка не може перевищувати 60 днів), що складало 250,00 грн щоденно. За даними відомості, загальна сума нарахованих та непогашених процентів склала 15 750,00 грн, сума комісії - 1 000,00 грн, а сума заборгованості за тілом кредиту - 5 000,00 грн. Разом - 21 750,00 грн.
27 січня 2022 року між ТОВ «Мілоан» (Кредитор) та ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» (Новий Кредитор) було укладено Договір відступлення прав вимоги № 79-МЛ/Т. 
Згідно з Витягом з Реєстру боржників до Договору відступлення прав вимоги № 79-МЛ/Т від 27 січня 2022 року, ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» набуло право грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 за кредитним договором № 104096104 від 02 жовтня 2021 року в загальному розмірі 21 750,00 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту в сумі 5 000,00 грн; заборгованість по комісії в сумі 1 000,00 грн; заборгованість за процентами 15 750,00 грн. Факт передачі реєстру підтверджується Актом приймання-передачі від 27 січня 2022 року.
Таким чином, ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» наділено правом вимоги до відповідача за цим договором.
Застосовані норми права та мотиви суду.
Відповідно до статей 1, 10, 12 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених ними вимог і на підставі наданих доказів сторін та інших осіб, які беруть участь справі, при цьому суд приймає до розгляду тільки ті докази, які мають значення по справі.
Частиною 1 статті 77 ЦПК передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно із частиною 2 статті 78 ЦПК обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України).
Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц).
Цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням балансу вірогідностей. Суд повинен вирішити, чи існує вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує на довіру.
Відповідно до частини 1,2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Статтею 527 ЦК України передбачено, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або за Законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.
Як вбачається з положень статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Зобов`язання, строк виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк виконання боржником обов`язку не встановлений, або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час, боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.
Положенням статті 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу, а також розмір процентів встановлений договором. Згідно із статтею 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Так, згідно з частиною 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. (частиною 1 статті 1049 ЦК України). Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
Згідно із статтею 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Кредитний договір діє до повного виконання клієнтом всіх грошових зобов`язань за кредитним договором. Перебіг строку кредитування починається з дати надання банком клієнту кредиту. Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.
Щодо клопотання відповідача про застосування строків позовної давності, суд приходить до наступних висновків.
Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
Статтею 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.
Для окремих видів вимог законом установлена спеціальна позовна давність.
Відповідно до частини 2 статті 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).
Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.
Відповідно до частини 1, 5 статті 261 ЦК України перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.
02 квітня 2020 року набув чинності Закон України від 30 березня 2020 року №540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», відповідно до якого розділ «Прикінцеві положення» ЦК України доповнено пунктом 12, за змістом якого під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.
Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу «COVID-19», із подальшими змінами, на усій території України установлено карантин з 12 березня 2020 року, згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 20 травня 2020 року № 392, враховуючи зміни, внесені постановою Кабінету Міністрів України від 17 червня 2020 року № 500.
Постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2023 року № 651 «Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2»скасовано з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 р. на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.
Отже, під час дії карантину позовна давність була продовжена з 02 квітня 2020 року до 30 червня 2023 року.
Указом Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Воєнний стан неодноразово було продовжено і триває надалі.
Законом України від 15 березня 2022 року № 2120-ІХ "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану"(далі - Закон № 2120-ІХ)розділ "Прикінцеві та перехідні положення" ЦК України доповнено п. 19, згідно з яким у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статті 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії. Закон № 2102-IX набрав чинності 17 березня 2022 року.
Надалі Законом України від 08 листопада 2023 року № 3450-ІХ "Про внесення змін до Цивільного кодексу України щодо вдосконалення порядку відкриття та оформлення спадщини" (далі - Закон № 3450-ІХ) п. 19розділу "Прикінцеві та перехідні положення" ЦК України викладено в новій редакції, відповідно до якої у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні", перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану. Закон № 3450-ІХ набрав чинності 30 січня 2024 року.
04 вересня 2025 року набрав чинності Закон України від 14 травня 2025 року № 4434-IX "Про внесення зміни до розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України щодо поновлення перебігу позовної давності". Цим Законом виключено з ЦК України пункт 19 розділу "Прикінцеві та перехідні положення", а отже поновлено перебіг позовної давності.
Таким чином, в умовах дії воєнного стану строк звернення до суду (позовна давність) було продовжено від початку воєнного стану до 29 січня 2024 року, а з 30 січня 2024 року до 04 вересня 2025 року.
Отже, позовна давність до вимог ТОВ «ФК «Кредит Капітал» про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 за договором про споживчий кредит № 104096104 від 02 жовтня 2021 року - не спливла.
Щодо твердження відповідача про відсутність належних доказів укладення кредитного договору саме з ним, відсутність доказів перерахування йому коштів, необґрунтованість розрахунку заборгованості,правових підстав переходу права вимоги, суд зазначає наступне.
З матеріалів справи вбачається, що при укладенні договору про споживчий кредит № 104096104 відповідач пройшов ідентифікацію, авторизувався в інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Мілоан» та підписав договір за допомогою одноразового ідентифікатора (алфавітно-цифрової послідовності S82511), який був надісланий йому в SMS-повідомленні на його фінансовий номер телефону НОМЕР_1 . Таким чином, електронний договір підписаний відповідачем особисто, що прирівнюється до власноручного підпису (Закон України «Про електронну комерцію»).
Твердження відповідача про неотримання ним грошових коштів повністю спростовується платіжним дорученням № 33252146 від 02 жовтня 2021 року про перерахування 5 000,00 грн, а також наданим суду повідомленням АТ «Універсал банк» (№ БТ/Е-11280 від 01 квітня 2026 року), відповідно якого платіжна картка № НОМЕР_2 , на яку були перераховані кредитні кошти, емітована безпосередньо на ім`я відповідача - ОСОБА_1 , і транзакція про зарахування 5 000,00 грн була успішною. Відтак, факт передачі позикодавцем та отримання позичальником кредитних коштів є доведеним та беззаперечним.
Позивачем до матеріалів справи додано деталізовану «Відомість про щоденні нарахування та погашення». Суд встановив, що цей розрахунок є арифметично правильним і повністю відповідає умовам, які сторони погодили у Кредитному договорі (зокрема, п. 1.2, 1.3, 1.5.1, 1.5.2, 1.6). Судом також перевірено правомірність нарахування процентів після закінчення початкового 10-денного строку кредитування та встановлено, що воно здійснювалось виключно в межах 60-денної автоматичної пролонгації, прямо передбаченої п. 2.3.1.2 договору.
Позивач надав належні докази правонаступництва: договір відступлення прав вимоги № 79-МЛ/Т від 27 січня 2022 року, Акт приймання-передачі та Витяг з Реєстру боржників, у якому чітко ідентифіковано боржника ОСОБА_1 , номер його договору та структуру боргу. Зазначені правочини є дійсними, у судовому порядку не оскаржувалися та не визнавалися недійсними.
Із врахуванням вищезазначеного, суд оцінює заперечення відповідача як обраний ним спосіб захисту, що має на меті уникнення цивільно-правової відповідальності за невиконання взятих на себе договірних зобов`язань, оскільки його заперечення не знайшли свого об`єктивного підтвердження під час розгляду справи.
Суд вважає, що позивачем доведено факт виникнення зобов`язальних правовідносин між сторонами, зокрема, шляхом укладання договору про споживчий кредит між ТОВ «Мілоан» та відповідачем. ТОВ «Мілоан», правонаступником якого у зобов`язанні є ТОВ «Фінансова компанія «Кредит Капітал», належним чином виконувало свої обов`язки по наданню кредиту, а відповідач отримав кредитні кошти, але належним чином не виконує свої обов`язки за договором.
Доказів, які б спростовували проведений позивачем розрахунок заборгованості відповідачем за вищевказаним договором суду не надано, як і не надано доказів виконання належним чином та у встановлені строки зобов`язань за вказаним договором, у зв`язку з чим порушення зобов`язання визнається судом таким, що сталося з його вини. В зв`язку з чим, суд вважає, що вимоги позивача щодо стягнення заборгованості за кредитним договором є обґрунтованими.
Оскільки нарахування комісії у сумі 1000,00 грн не суперечить вимогам закону та передбачено умовами договору, у матеріалах справи відсутні докази сплати позичальником комісії за договором, відповідна позовна вимога є обґрунтованою та підлягає задоволенню.
Суд, з урахуванням вищевикладеного вважає за необхідне стягнути з  ОСОБА_1  на користь ТОВ «ФК «Кредит капітал» суму заборгованості в сумі 21750,00 грн, яка складається із: заборгованість за тілом кредиту 5000,00 грн; заборгованість за процентами 15750,00 грн; заборгованість за комісією - 1000,00 грн.
Щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу та судового збору, суд зазначає наступне.
Як вбачається з матеріалів справи, понесені позивачем витрати на професійну правничу допомогу, пов`язані з розглядом даної справи, на підтвердження яких позивачем надано: договір про надання правової (правничої) допомоги № 0107 від 01 липня 2025 року, укладений між ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» та Адвокатським об`єднанням «Апологет»; акт № 598 наданих послуг від 06 липня 2025 року, яким підтверджується факт надання послуг АО «Апологет» ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» про надання правничої допомоги щодо кредитного договору № 104096104, боржник ОСОБА_1 , на суму 8000,00 грн; детальний опис наданих послуг до акту № 598 за договором про надання правової (правничої) допомоги № 0107 від 01 липня 2025 року.
Отже, загальна вартість за послуги з надання правової допомоги, наданої АО «Апологет», складає 8000,00 грн.
Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Частиною першою статті 15 ЦПК України встановлено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
В постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц та в постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19 міститься правовий висновок про те, що розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги у разі надання відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.
Таким чином, суд приходить до висновку, що надані стороною позивача документи є належними та достатніми доказами на підтвердження витрат, які позивач поніс на оплату професійної правничої допомоги у цій справі.
Враховуючи вищевикладене, можна зробити висновок що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Зокрема, у рішеннях від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. Відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Висновки щодо підтвердження витрат, пов`язаних з оплатою професійної правничої допомоги, зроблені також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16, додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц.
Верховний Суд у постанові від 25 липня 2023 року у справі № 340/4492/22 прийшов до висновку, що наявність або відсутність заперечень процесуального опонента проти відшкодування витрат на професійну правничу допомогу має значення лише для розв`язання питання про співмірність судових витрат на правову допомогу, заявлених до відшкодування. Водночас, це не впливає на обов`язок перевіряти заявлені витрати на відповідність іншим критеріям.
Визначаючи співмірність заявлених до відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу, оцінюючи характер правової допомоги (послуги) у цій справі щодо змісту виконаних робіт, витраченому адвокатом часу, обсягу наданих послуг та значенню справ та керуючись принципами верховенства права, справедливості та пропорційності, суд вважає, що характер спірних відносин у справі не є складним, судова практика у цій категорії справ є сталою, суд враховує, що дана справа є справою незначної складності, яка не потребує значного часу на опрацювання нормативно-правових актів; справа не характеризується наявністю виключної правової проблеми та містить незначний обсяг обставин, які відносяться до предмета доказування; враховуючи що справа розглядалася судом за правилами спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами, тому вважає, що з урахуванням принципу розумності та справедливості, співмірною до обсягу цих послуг є сума відшкодування в розмірі 4000 грн, саме така сума правничої допомоги підлягає стягненню на користь позивача.
Крім того, позивачем подано позовну заяву до суду через систему «Електронний суд» та сплачено судовий збір у розмірі 2422,40 грн у відповідності до частини 3 статті 4 Закону України «Про судовий збір».
Відповідно до положень статті 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення сплачений судовий збір в розмірі 2422,40 грн.
На підставі викладеного, керуючись статтями 610-612, 625, 1048-1050, 1054, 1056-1 ЦК України, статтями 141, 223, 259, 263-265, 274, 279 ЦПК України,
ухвалив:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» - задовольнити.
Стягнути з  ОСОБА_1  на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», заборгованість за договором про споживчий кредит № 104096104, укладеним 02 жовтня 2021 року в розмірі 21750 (двадцять одна тисяча сімсот п`ятдесят) гривень 00 копійок.
Стягнути з  ОСОБА_1  на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» судовий збір у розмірі 2422 гривень 40 копійок та витрати на правову допомогу у розмірі 4000 гривень 00 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Кропивницького апеляційного суду.
Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду .
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:
Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит капітал», місцезнаходження: вул. Смаль-Стоцького, 1, 28 корпус, м. Львів, код ЄДРПОУ 35234236;
ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Суддя         Д.М. Кратко