Справа№ 640/18262/16-к 
н/п 1-кп/953/38/26 
ВИРОК 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ  

"03" липня 2026 р. Київський районний суд м. Харкова у складі колегії суддів:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретарів судових засідань: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
прокурорів – ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,
захисника – ОСОБА_10 ,
потерпілих – ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 ,
представників потерпілих – захисників ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , 
ОСОБА_24 ,
обвинувачених – ОСОБА_25 , ОСОБА_26 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Київського районного суду в м. Харкова в режимі відеоконференції об`єднане кримінальне провадження за обвинуваченням:
ОСОБА_25 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, українця, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого вироком Дзержинського районного суду м. Харкова від 25.09.2014 до 13 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна, ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 18.04.2016 покарання пом`якшено покарання до 11 років позбавлення волі з конфіскацією майна, та відповідно до ст. 2 Закону України «Про амністію у 2014 році» від 08.04.2014 зі змінами, внесеними згідно із Законом № 1246-VІІІ від 06.05.2014 – звільненого від відбування призначеного покарання,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 190, ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 190 КК України,-
ОСОБА_26 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Харкова, українця, громадянина України, одруженого, з вищою освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого вироком Дзержинського районного суду м. Харкова від 25.09.2014 року до 9 років позбавлення волі з конфіскацією майна, та відповідно до ст. 2 Закону України «Про амністію у 2014 році» від 08.04.2014 зі змінами, внесеними згідно із Законом № 1246-VІІІ від 06.05.2014 – звільненого від відбування призначеного покарання,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 190, ч. 4 ст. 190 КК України,-

встановив:

Органом досудового розслідування ОСОБА_25 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 190, ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 190 КК України, ОСОБА_26 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 190, ч. 4 ст. 190 КК України.
Так, згідно обвинувального акту, «досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_25 , володіючи пізнаннями в області юриспруденції і економіки, оскільки здобув вищу юридичну і вищу економічну освіту, усвідомлюючи, що багато громадян і юридичні особи потребують готівкових грошових коштів, проте за різними підставами не мають можливості отримати кредити в банківських установах, при цьому не мають пізнань в області законодавства, регулюючого правовідносини, пов?язані з отриманням кредиту під заставу майна, не знайомі з процедурою нотаріального оформлення таких операцій, але готові з метою отримання позики надавати в заставу об?єкти рухомого і нерухомого майна, що мають значну вартість, у 2008 році вирішив зайнятися злочинною діяльністю, яка полягала в заволодінні об?єктами власності, що мали значну вартість, шляхом обману. 
З цією метою, ОСОБА_25 розробив злочинну схему, згідно якої підшукувалися особи, які мали об?єкти власності великої вартості та бажали отримати готівку в позику.
Після цього, ОСОБА_25 , за допомогою своїх довірених осіб, заздалегідь маючи намір на заволодіння об?єктами власності, переконував вищезгаданих підшуканих громадян у вигідності отримання позики під заставу об?єктів власності саме у нього, а коли останні, не здогадуючись про злочинні наміри ОСОБА_25 , погоджувалися на його пропозицію, пропонував майбутнім позичальникам оформити їх правовідносини шляхом укладення договору позики, договору іпотеки, договору про задоволення вимог іпотекодержателя, договору купівлі-продажу, договір міни та договір комісії, при цьому, насправді, маючи намір шляхом приховування кількості і змісту підписуваних документів, в момент їх нотаріального оформлення отримати документ, який би надавав йому можливість розпоряджатися об?єктом іпотеки без необхідності отримання згоди іпотеко держателя, а саме договір комісії. 
Таким чином, створювалися умови, які дозволяли ОСОБА_25 розпоряджатися об?єктами іпотеки, вартість яких значно перевищувала розмір позики, в будь-який зручний для нього момент, незалежно від дотримання або не дотримання позичальниками своїх зобов?язань перед ним. 
Усвідомлюючи, що для здійснення вищезгаданого злочинного плану знадобляться співучасники, ОСОБА_25 ознайомив з ним ОСОБА_26 , якому з метою отримання спільної матеріальної вигоди запропонував його сумісну реалізацію. 
Отримавши згоду ОСОБА_26 брати участь у вчиненні злочинів, ОСОБА_25 так само вирішив використовувати в злочинній діяльності ряд інших осіб, з якими підтримував довірчі стосунки і для яких мав незаперечний авторитет, при цьому вирішивши не посвячувати їх в злочинний план. 
Даними особами виступили його батьки ОСОБА_27 та ОСОБА_28 , які повністю йому довіряли, ОСОБА_29 , яка знаходилася в матеріальній залежності від нього, ОСОБА_30 , що була його довіреною особою, а так само інші особи, які, будучи знайомі з ОСОБА_25 , рекомендували його своїм знайомим як порядну людину, яка надавала гроші в позику під заставу нерухомості.
З метою систематичного підшукування власників об?єктів рухомого і нерухомого майна ОСОБА_25 залучив ОСОБА_31 , яка, розраховуючи на отримання матеріальної винагороди за надання посередницьких послуг, через засоби масової інформації розмістила оголошення про надання позики під заставу нерухомості, а після звернення до неї громадян від імені ОСОБА_25 проводила з ними попередні переговори, в ході яких роз?яснювала, що ОСОБА_25 надає позику на вигідних умовах шляхом укладення двох договорів, а саме договору позики і договору іпотеки, через що громадяни, які в подальшому приходили до нотаріальної контори для оформлення цих операцій із ОСОБА_25 , не здогадувалися про те, що ними так само будуть підписані інші документи.
Місцем здійснення обману потерпілих ОСОБА_25 вибрав нотаріальну контору приватного нотаріуса ОСОБА_32 , розташовану по АДРЕСА_3 , нотаріальну контору приватного нотаріуса ОСОБА_33 , розташовану за адресою: АДРЕСА_4 , нотаріальну контору приватного нотаруса ОСОБА_34 , розташовану за адресою: АДРЕСА_5 , нотаріальну контору приватного нотаріуса ОСОБА_35 , розташовану за адресою: АДРЕСА_6 , оскільки він був з ними знайомий, систематично оформляв правочини зі своєю участю, підтримував з ними довірчі стосунки, а також знав, що дані приватні нотаріуси під час оформлення операцій за його участю і участю його довірених осіб, таких як ОСОБА_26 та ОСОБА_29 , недбало відносяться до своїх обов?язків. Недбалість приватних нотаріусів, яких ОСОБА_25 вирішив використовувати для вчинення злочинів, не посвячуючи їх в злочинний намір, полягала в тому, що вони не роз?яснювали сторонам суті документів, що оформлюються, допускали підписання договорів без одночасної присутності всіх учасників правочину, не видавали копії документів позичальникам, що дозволяло ОСОБА_25 та ОСОБА_26 вводити в оману потерпілих, приховуючи від них факт підписання договору комісії, оформлення якого було основною метою ОСОБА_25 і ОСОБА_26 . 
Також, ОСОБА_25 , використовуючи довірчі стосунки із нотаріусом ОСОБА_36 , просив останню про одночасне нотаріальне оформлення як договорів позики і іпотеки з його участю, так і договору комісії, комісіонерами в якому виступали або ОСОБА_26 , або ОСОБА_29 , що так само дозволяло вводити в оману потерпілих, які, не будучи заздалегідь попереджені ОСОБА_25 про необхідність підписання договору комісії, несвідомо підписували його в кількості інших наданих ним документів і не надавали значення факту знаходження в приміщенні нотаріальної контори ОСОБА_29 або ОСОБА_26 , які приходили разом з ОСОБА_25 і яких потерпілі не сприймали як учасників договору. 
Використовуючи умови розробленого ОСОБА_25 договору комісії, який підписувався і оформлявся шляхом обману при вищезгаданих обставинах, ОСОБА_26 і ОСОБА_25 отримували право розпоряджатися майном потерпілих, а також виконувати без їх відома ряд дій, направлених на відчуження цього майна. 
Створивши таким чином шляхом обману і зловживання довірою умови для заволодіння майном потерпілих, ОСОБА_25 і ОСОБА_26 після цього, незалежно від виконання або невиконання потерпілими умов договору позики, реалізовували сумісний злочинний намір шляхом оформлення безгрошової і уявної оборудки по купівлі - продажу предмету комісії, в ході якої право власності переходило від потерпілих до ОСОБА_26 , членів сім?ї ОСОБА_25 або іншим довіреним особам, що дозволяло ОСОБА_25 і ОСОБА_26 або самостійно або опосередковано через фіктивних власників розпоряджатися даним майном. 
Так, ОСОБА_25 , з метою заволодіння правом на майно ОСОБА_21 та ОСОБА_37 , заздалегідь маючи намір на заволодіння об?єктом нерухомості та переслідуючи умисел спрямований на використання для своїх власних потреб чужого майна, 20.12.2006, приблизно о 14 годині 00 хвилин прибув до приміщення приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_38 за адресою: АДРЕСА_5 , де на той час його вже очікували ОСОБА_21 , яка прибула за декілька годин до приїзду самого ОСОБА_25 , який з метою найбільш слушного моменту для обману ОСОБА_21 , призначив їй зустріч заздалегідь, з тією метою, щоб остання за час очікування стомилася психологічно і втратила увагу до змісту підписуваних документів. 
ОСОБА_21 , прибула за даною адресою з метою укладання з ОСОБА_25 договору позики на суму 30900 доларів США (згідно з офіційним курсом валют Національного банку України на дату укладання договору 1 долар США коштував 5,05 гривень) та договору про задоволення вимог іпотекодержателя, предметом якого виступала квартира розташована за адресою: АДРЕСА_7 , яка на праві сумісної приватної власності належала ОСОБА_21 та її донці, ОСОБА_39 . 
Місцем укладання договорів з ОСОБА_21 , ОСОБА_25 обрав саме нотаріальну контору приватного нотаріуса ОСОБА_38 , розташовану по АДРЕСА_5 , оскільки він був з ним знайомий, періодично оформляв правочини зі своєю участю, підтримував з ним довірливі стосунки, а також знав, що ОСОБА_40 під час оформлення операцій з його участю недбало відноситься до своїх обов?язків. Недбалість приватного нотаріуса ОСОБА_38 , якого ОСОБА_25 вирішив використовувати для вчинення злочину, не посвячуючи його в злочинний намір, полягала в тому, що нотаріус не роз?яснював сторонам суті документів, що оформлюються та не видавав учасникам правочинів копій підписаних ними документів. 
Також ОСОБА_25 , використовуючи довірливі стосунки 1з нотаріусом ОСОБА_41 , попросив останнього про одночасне нотаріальне оформлення договорів позики і доровору про задоволення вимог іпотекодержателя з його участю, так і довіреності на себе з правом розпорядження об?єктом нерухомого майна, яке виступало предметом договору про задоволення вимог іпотекодержателя, від другої сторони правочину. 
ОСОБА_25 повідомив ОСОБА_21 , що готовий на вигідних умовах дати їй в позику вищевказану суму грошей під заставу її з донькою нерухомого майна. У момент підписання договору позики та договору про задоволення вимог іпотекодержателя, ОСОБА_21 , діючи від свого імені та від імені своєї доньки ОСОБА_37 , на підставі довіреності № 2674 від 19.12.2006 посвідченої нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_41 , несвідомо, підписали ОСОБА_25 довіреність № 2674 від 20.12.2006 посвідчену нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_41 , обізнаною про яку не була. 
Довіреність №2692 від 20.12.2006 надавала право ОСОБА_25 на продаж вищевказаної квартири. Далі, ОСОБА_25 переслідуючи злочинний умисел спрямований на незаконне заволодіння правом на чуже майно та використання його для своїх власних потреб, умисно ввів в оману ОСОБА_21 щодо своїх справжніх злочинних намірів, а саме - під приводом укладання цивільно-правового договорів серед яких була обманом отримана довіреність №2692 від 20.12.2006, отримав доступ та право розпорядження нерухомим майном - квартири розташованої за адресою: АДРЕСА_7 . З метою подальшої реалізації з злочинного наміру, посилаючись на передбачені договором про задоволення вимог іпотекодержателя зобов`язання іпотекодателей, ОСОБА_25 отримав від потерпілої технічний паспорт та інші документи, що встановлювали право власності на вищевказану квартиру, а так само завірив ОСОБА_21 в можливості погашення заборгованості і після закінчення терміну договору. 
20.12.2006 між ОСОБА_25 та ОСОБА_21 був укладений договір позики строком на 6 місяців, а саме - до 20.05.2007 на суму 30900 доларів США (згідно з офіційним курсом валют Національного банку України на дату укладання договору 1 долар США коштував 5,05 гривень), договір про задоволення вимог іпотекодержателя, предметом якого виступила квартира розташована за адресою: АДРЕСА_7 та довіреність №2674 від 20.12.2006 на своє ім?я. 
Так само, ОСОБА_25 , усвідомлюючи, що вартість предмету іпотеки значно перевищує розмір зобов?язань ОСОБА_21 та ОСОБА_37 по поверненню грошових коштів за договором позики, з метою штучного завищення їх розміру, без відома потерпілих, передбачив в договорі позики наявність необґрунтовано великих штрафних санкцій за прострочення в погашенні заборгованості, які він, надалі, використав для покриття різниці між сумою, нібито, вирученою ним від майбутнього продажу майна ОСОБА_21 та ОСОБА_37 і розміром основного зобов`язання позичальника перед ним. Таким чином, ОСОБА_25 заздалегідь передбачив спосіб штучного ухилення від кримінальної і цивільної відповідальності за продаж ним квартири та не повернення грошових коштів ОСОБА_21 та ОСОБА_42 від продажу квартири. 
У свою чергу, ОСОБА_21 будучи впевненою в тому, що реалізовує свої законні права, спрямовані на користь її інтересів, та не здогадуючись про злочинні наміри ОСОБА_25 , серед інших підписуваних договорів несвідомо, добровільно підписала довіреність №2674 на ім?я ОСОБА_25 , без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цією довіреністю, а саме, не маючи наміру продавати квартиру розташовану за адресою: АДРЕСА_7 , оскільки іншого житла вона не мала. 
При цьому, приватний нотаріус ОСОБА_40 , знаходячись в довірчих відносинах з ОСОБА_25 , не здогадуючись про наявність у нього злочинного наміру, направленого на заволодіння чужим майном, вважаючи, що ОСОБА_21 ознайомлена ОСОБА_25 з умовами отримання позики, а так само із змістом довіреності №2674 від 20.12.2006, не роз?яснив потерпілій умови підписаних нею документів.
Скориставшись недбалим відношенням до своїх обов?язків приватного натріуса ОСОБА_38 , довірою з його боку, ОСОБА_25 , шляхом обману і зловживання довірою, отримав оформлену довіреність на своє ім?я від ОСОБА_21 , на підставі якої, ОСОБА_25 отримав фактичну можливість розпоряджатися вищезгаданою квартирою без відома і волі потерпілих. 
30.10.2008 ОСОБА_21 зі своїм сином ОСОБА_43 звернулися до ОСОБА_25 з метою наданням їм можливості укласти ще один договір позики із можливістю додатково запозичити грошові кошти у сумі 17000 доларів США (згідно з офіційним курсом валют Національного банку України на дату укладання договору 1 долар США коштував 7,65 гривень), оскільки попередньо узятих коштів не вистачало для їх потреб, на що ОСОБА_25 погодився продовжуючи реалізацію свого злочинного плану. 
Цього ж дня, в приміщенні нотаріальної контори приватного нотаріуса ОСОБА_38 , ОСОБА_21 та ОСОБА_44 , уклали із ОСОБА_25 договір позики строком на 4 місяці, а саме до 01.03.2009, отримавши від ОСОБА_25 гроші в сумі 17000 доларів США (згідно з офіційним курсом валют Національного банку України на дату укладання договору 1 долар США коштував 5,76 гривень). 
Продовжуючи не здогадуватися про злочинний намір ОСОБА_25 заволодіти правом на квартиру, що належить ОСОБА_21 та ОСОБА_42 на праві приватної власності, - ОСОБА_21 , виконуючи умови договорів від 20.12.2009 та 30.10.2008, продовжила сплачувати останньому гроші в рахунок погашення заборгованості. 
30.01.2009 ОСОБА_26 з метою придбання права на майно ОСОБА_21 та ОСОБА_37 , заздалегідь маючи намір на заволодіння об?єктом нерухомості та переслідуючи умисел спрямований на використання для своїх власних потреб чужого майна, у групі з ОСОБА_25 , який з метою отримання спільної матеріальної вигоди запропонував ОСОБА_26 сумісну реалізацію вже розпочатого злочинного плану, направленого на незаконне заволодіння об?єктом нерухомості, а саме, квартирою розташованою за адресою: АДРЕСА_7 , яка на праві спільної сумісної власності належала ОСОБА_21 та ОСОБА_42 , не чекаючи виконання останніми своїх зобов?язань в повному обсязі за договорами позики від 20.12.2006 та 30.10.2008 укладеними з ОСОБА_25 , з метою реалізації свого злочинного плану, прибули до приміщення приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_32 по АДРЕСА_3 .
Надалі, 30.01.2009, ОСОБА_25 , не чекаючи виконання ОСОБА_21 своїх зобов?язань за договорами позики від 20.12.2006 та 30.10.2008 в повному обсязі, з метою реалізації злочинного наміру, направленого на заволодіння шляхом шахрайства вищевказаною квартирою, про який вже знав та діяв в групі з останнім ОСОБА_26 , в приміщенні приміщення приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_32 по АДРЕСА_3 , здійснив продаж квартири за адресою: АДРЕСА_7 , таємно від потерпілих, використовуючи право розпорядження квартирою, яке йому надала довіреність №2674 від 20.12.2006 несвідомо видана ОСОБА_21 на його ім?я, посвідченої ПН ХМНО ОСОБА_41 , уклав з ОСОБА_26 , формальний договір купівлі-продажу квартири за вищевказаною адресою, внаслідок чого майно потерпілих вибуло з їх власності. 
Надалі, продовжуючи реалізацію сумісного злочинного плану з ОСОБА_25 , ОСОБА_26 11.09.2009, в приміщенні нотаріальної контори приватного нотаріуса ОСОБА_45 по АДРЕСА_3 , виконуючи відведену йому в реалізації злочинної схеми роль, використовуючи право розпорядження чужим майном, яке йому надавав формальний договір купівлі-продажу від 30.01.2009, уклав із ОСОБА_25 та ОСОБА_28 , яка не була обізнана про їх злочинний намір, уявний договір міни квартири АДРЕСА_8 . 
Таким чином, своїми умисними протиправними діями ОСОБА_26 та ОСОБА_25 , які діяли у групі, згідно з раніше розробленим злочинним планом, ігноруючи виконання ОСОБА_21 покладених на неї цивільно- правовими правочинами обов?язків, обернули на свою користь квартиру розташовану за адресою: АДРЕСА_7 , чим завдали ОСОБА_21 та ОСОБА_42 , згідно з висновком судово-будівельної експертизи №10569 від 26.04.2016 матеріальну шкоду на суму 335574 гривень.
Крім того, згідно обвинувального акту, ОСОБА_25 , з метою заволодіння правом на майно ОСОБА_12 , заздалегідь маючи намір на заволодіння об?єктом нерухомості та переслідуючи умисел спрямований на використання для своїх власних потреб чужого майна, 04.04.2007, приблизно о 16 годині 00 хвилин прибув до приміщення приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_46 за адресою: АДРЕСА_5 де на той час його вже очікували раніше знайомі ОСОБА_12 та її цивільний чоловік ОСОБА_47 , які прибули за декілька годин до приїзду самого ОСОБА_25 , який з метою найбільш слушного моменту для обману ОСОБА_12 та ОСОБА_47 , призначив їм зустріч заздалегідь, з тією метою, щоб останні за час очікування стомилися психологічно і втратили увагу до змісту підписуваних документів. 
ОСОБА_12 та ОСОБА_48 , прибули за даною адресою з метою укладання з ОСОБА_25 договору позики на суму 196000 доларів США (згідно з офіційним курсом валют Національного банку України на дату укладання договору 1 долар США коштував 5,05 гривень) та договору іпотеки, предметом якого виступала квартира ОСОБА_12 розташована за адресою: АДРЕСА_9 , (відповідно до дарування квартири від 14.10.2003, праві власності належало на квартиру належало ОСОБА_12 ). 
Місцем укладання договорів з ОСОБА_12 та ОСОБА_48 , ОСОБА_25 обрав саме нотаріальну контору приватного нотаріуса ОСОБА_49 , розташовану по АДРЕСА_5 , оскільки він був з ним знайомий, систематично оформляв правочини зі своєю участю, підтримував з ним довірливі стосунки, а також знав, що ОСОБА_49 під час оформлення операцій з його участю недбало відноситься до своїх обов?язків. Недбалість приватного нотаріуса ОСОБА_34 , якого ОСОБА_25 вирішив використовувати для вчинення злочину, не посвячуючи його в злочинний намір, полягала в тому, що він не роз?яснював сторонам суті документів, що оформлюються, допускав підписання договорів без одночасної присутності всіх учасників правочину. 
ОСОБА_25 повідомив ОСОБА_12 та ОСОБА_50 , що готовий на вигідних умовах дати їм в позику вищевказану суму грошей під заставу нерухомого майна ОСОБА_12 , на що останні погодились, так як вже давно були знайомі з ОСОБА_25 та довіряли йому. 
04.04.2007 між ОСОБА_25 , ОСОБА_12 та ОСОБА_51 був укладений договір позики строком на 11 місяців, а саме - до 04.03.2008 на суму 196000 доларів США (згідно з офіційним курсом валют Національного банку України на дату укладання договору 1 долар США коштував 5,05 гривень), з яких останні на руки отримали 160000 доларів США, а 36000 доларів США склали відсотки за користування позикою, щомісяця позичальники повинні були сплачувати ОСОБА_25 по 3000 доларів США, та останній платіж складав 166000 доларів США, також, був укладений договір про задоволення вимог іпотекодержателя між ОСОБА_25 та ОСОБА_12 , який був укладений як засіб забезпечення виконання зобов`язань за вищевказаним договором позики, предметом якого виступала квартира ОСОБА_12 яка розташована за адресою: АДРЕСА_9 . З метою подальшої реалізації злочинного наміру, посилаючись на передбачені договором про задоволення вимог іпотекодержателя, зобов?язання іпотекодателей, ОСОБА_25 отримав від ОСОБА_12 технічний паспорт та інші документи, що встановлювали право власності на вищевказану квартиру, а так само завірив ОСОБА_12 та її цивільного чоловіка ОСОБА_52 в можливості погашення заборгованості і після закінчення терміну договору позики. 
Продовжуючи не здогадуватися про злочинний намір ОСОБА_25 заволодіти правом на квартиру ОСОБА_12 , що належить їй на праві власності, ОСОБА_47 , з травня 2007 виконуючи умови договору позики від 04.04.2007, розпочав сплачувати останньому гроші в рахунок погашення заборгованості. 
04.11.2008, ОСОБА_25 переслідуючи злочинний умисел спрямований на незаконне заволодіння правом на чуже майно та використання його для своїх власних потреб, несподівано для ОСОБА_12 та ОСОБА_47 , під приводом браку особистого часу та для зручності, запропонував ОСОБА_12 надати його помічниці ОСОБА_29 довіреність на належну їй квартиру, на що остання погодилась. 
Місцем надання довіреності, ОСОБА_25 обрав нотаріальну контору приватного нотаріуса ОСОБА_32 , розташовану по АДРЕСА_3 , оскільки він був з нею знайомий, систематично оформляв правочини зі своєю участю, підтримував з нею довірливі стосунки, а також знав, що ОСОБА_53 під час оформлення операцій з його участю недбало відноситься до своїх обов?язків. Недбалість приватного нотаріуса ОСОБА_32 , яку ОСОБА_25 вирішив використовувати для вчинення злочину, не посвячуючи її в злочинний намір, полягала в тому, що вона не роз?яснювала сторонам суті документів, що оформлюються. 
04.11.2008 ОСОБА_54 та ОСОБА_50 прибули до контори приватного нотаріуса ОСОБА_32 , розташованої по вул. Гіршмана, 3, кB.8, в м. Харкові, де ОСОБА_12 будучи впевненими в тому, що реалізовує свої законні права, спрямовані на користь їх з чоловіком інтересів, та не здогадуючись про злочинні наміри ОСОБА_25 , добровільно односторонньо підписала договір комісії з ОСОБА_29 , будучи впевненою, що підписує довіреність ОСОБА_29 , яка на момент підписання даного договору не була присутньою в приміщення нотаріуса. ОСОБА_12 , будучи введеною в оману, підписала даний договір без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином, а саме, не маючи наміру продавати квартиру розташовану за адресою: АДРЕСА_9 , оскільки іншого житла вона не мала.
При цьому, приватний нотаріус ОСОБА_53 , знаходячись в довірчих відносинах з ОСОБА_25 , не здогадуючись про наявність у нього злочинного наміру, направленого на заволодіння чужим майном, вважаючи, що ОСОБА_12 ознайомлена ОСОБА_25 з умовами договору комісії, не роз`яснила потерпілій умови підписаного нею договору.
Скориставшись недбалим відношенням до своїх обов?язків приватного нотаріуса ОСОБА_32 , та довірою з її боку, ОСОБА_25 , шляхом обману і зловживання довірою, отримав оформлений договір комісії, який ОСОБА_29 як комісіонер підписала вже після того, як потерпілі пішли з нотаріальної контори, на підставі якого, ОСОБА_25 отримав фактичну можливість розпоряджатися вищезгаданою квартирою без відома і волі потерпілих, шляхом контролю дій ОСОБА_29 , яка, не здогадуючись про його протиправні дії і довіряючи йому, виконувала всі його вказівки. 
Так само, ОСОБА_25 , усвідомлюючи, що вартість предмету іпотеки і комісії значно перевищує розмір зобов?язань які ОСОБА_12 та ОСОБА_48 по поверненню грошових коштів за договором позики залишилось виконати, з метою штучного завищення їх розміру, передбачив в договорі позики наявність необгрунтовано великих штрафних санкцій за прострочення в погашенні заборгованості, які він, надалі, використав для покриття різниці між сумою, нібито, вирученою комісіонером ОСОБА_29 від майбутнього продажу майна ОСОБА_12 і розміром основного зобов`язання позичальника перед ним. Таким чином, ОСОБА_25 заздалегідь передбачив спосіб штучного ухилення від кримінальної і цивільної відповідальності комісіонера за порушення договору комісії, використовуючи, передбачене цивільним правом правило заліку взаємних вимог сторін. 
Надалі, 05.06.2010 ОСОБА_25 , не чекаючи ОСОБА_12 та ОСОБА_47 своїх зобов?язань за договором позики від 04.04.2007 в повному обсязі, з метою реалізації злочинного наміру, направленого на заволодіння шляхом шахрайства вищевказаною квартирою, передав технічний паспорт та інші документи, що встановлюють право на вищевказану квартиру та надав вказівку ОСОБА_29 , яка не здогадуючись про протиправні дії ОСОБА_25 і довіряючи йому, виконувала всі його вказівки, прибула до приміщення приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_32 по АДРЕСА_3 , та не отримавши прямої згоди ОСОБА_12 на продаж їх квартири, таємно від потерпілої, використовуючи право розпорядження квартирою, яке їй надавав договір комісії з ОСОБА_12 , уклала з ОСОБА_26 , формальний договір купівлі-продажу квартири за адресою: АДРЕСА_9 , внаслідок чого майно потерпілих вибуло з їх власності. 
Таким чином, своїми умисними протиправними діями ОСОБА_25 , повторно, згідно з раніше розробленим злочинним планом, ігноруючи виконання ОСОБА_12 та ОСОБА_50 покладених на них цивільно-правовими правочинами обов?язків, обернув в свою користь квартиру ОСОБА_12 , розташовану за адресою: АДРЕСА_9 , чим завдав останнім, згідно з висновком судово-будівельної експертизи №7154 від 29.07.2016 року матеріальну шкоду на суму 327957 гривень.
Крім того, згідно обвинувального акту, ОСОБА_25 , з метою заволодіння правом на майно ОСОБА_15 , заздалегідь маючи намір та переслідуючи умисел спрямований на використання для своїх власних потреб чужого майна, 15.10.2008, приблизно о 17 годині 00 хвилин прибув до приміщення приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_55 за адресою: АДРЕСА_10 , де на той час його вже очікувала ОСОБА_15 яка прибула за декілька годин до приїзду самого ОСОБА_25 , який з метою найбільш слушного моменту для обману останніх, призначив їй заздалегідь зустріч, через ОСОБА_31 , яка виступала довіреною особою останнього, з тією метою, щоб ОСОБА_15 за час очікування стомилась психологічно і втратила увагу до змісту підписуваних документів. 
ОСОБА_15 прибула за вищевказаною адресою з метою укладання з ОСОБА_25 договору позики на суму 20000 доларів США (згідно з офіційним курсом валют Національного банку України на дату укладання договору 1 долар США коштував 4,92 гривень) та договору іпотеки, предметом якого виступала її квартира розташована за адресою: АДРЕСА_11 . 
Далі, ОСОБА_56 вміючи розташувати до себе співрозмовника в процесі спілкування з ОСОБА_15 , переслідуючи намір направлений на використання для своїх особистих потреб довіру останньої, впевнила ОСОБА_15 з метою уникнення будь яких сумнівів, у вигідності отримання грошових коштів саме у ОСОБА_25 . 
Місцем укладання договорів з ОСОБА_15 , ОСОБА_25 обрав саме нотаріальну контору приватного нотаріуса ОСОБА_57 , розташовану по АДРЕСА_10 , оскільки він був з нею знайомий, систематично оформляв правочини зі своєю участю, підтримував з нею довірливі стосунки, а також знав, що ОСОБА_57 під час оформлення операцій з його участю недбало відноситься до своїх обов?язків. Недбалість приватного нотаріуса ОСОБА_57 , яку ОСОБА_25 вирішив використовувати для вчинення злочину, не посвячуючи її в злочинний намір, полягала в тому, що вона не роз?яснювала сторонам суті документів, що оформлюються. 
У момент укладання договору позики, ОСОБА_25 переслідуючи злочинний умисел спрямований на незаконне заволодіння правом на чуже майно та використання його для своїх власних потреб, несподівано для ОСОБА_15 змінив умови надання грошових коштів у борг, а саме, замість договору позики та договору іпотеки запропонував укласти договір міни належної їй на праві власності квартири розташованої за адресою: АДРЕСА_11 . 
При цьому ОСОБА_25 , маючи досвід спілкування з громадянами та використовуючи ці навички, з метою особистого збагачення, запевнив ОСОБА_15 в тому, що даний договорів міни є рівнозначним договору позики та договору іпотеки, крім того, він не буде здійснювати державної реєстрації даного договору до закінчення строку виконання усного договору позики, а саме до 21.12.2010, тим самим умисно ввів в оману останню, щодо своїх справжніх злочинних намірів, а саме - під приводом укладання цивільно-правового договору міни отримав доступ та право на майно ОСОБА_15 - квартири розташованої з адресою: АДРЕСА_11 . 
У свою чергу, будучи впевненими в тому, що реалізовує свої законні права, спрямовані на користь її інтересів, ОСОБА_15 добровільно підписала формальний договір міни зареєстрованої на неї квартири, без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином, а саме, не маючи наміру міняти квартиру розташовану за адресою: АДРЕСА_11 , оскільки іншого житла вона не мала. 
З метою подальшої реалізації злочинного наміру, посилаючись на передбачені усним договором іпотеки, зобов?язання іпотекодателей, ОСОБА_25 отримав від потерпілої технічний паспорт та інші документи, що встановлювали право власності на вищевказану квартиру, а так само завірив ОСОБА_15 в можливості погашення заборгованості і після закінчення терміну усного договору.
Таким чином, скориставшись довірою з боку ОСОБА_15 , ОСОБА_25 шляхом обману отримав підписаний ОСОБА_15 нотаріально посвідчений договір міни квартири розташованої за адресою: АДРЕСА_11 , на кухонний комбайн торгової марки «Philips HR 7768» з доплатою 150000 гривень. На підставі даного договору міни, ОСОБА_25 отримав можливість розпоряджатися вищевказаною квартирою без відома і волі потерпілої. 
Надалі, ОСОБА_15 продовжуючи не здогадуватися про злочинний намір ОСОБА_25 заволодіти правом на квартиру, що належала їй на праві приватної власності, виконуючи умови усного договору позики, продовжила сплачувати ОСОБА_25 гроші в рахунок погашення заборгованості. 
Надалі, ОСОБА_25 , 02.09.2010 не зважаючи на виконання ОСОБА_15 своїх зобов?язань за його умовами від 15.10.2008, з метою реалізації злочинного наміру, направленого на заволодіння шахрайським шляхом вищевказаною квартирою, прибув до КП «Харківське міське БТІ» та звернувся із завою про реєстрацію права власності на нерухоме майно, при цьому надав формальний договір міни квартири розташованої за адресою: АДРЕСА_11 , після чого, 02.09.2010 КП «Харківське міське БТІ», за ОСОБА_25 було зареєстроване право власності на квартиру розташовану за вищевказаною адресою, в наслідок чого майно потерпілої остаточно вибуло з її власності.
Таким чином, своїми умисними протиправними діями ОСОБА_25 , повторно, згідно з раніше розробленим злочинним планом, ігноруючи виконання ОСОБА_15 покладених обов?язків, заволодів правом на належну їй квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_11 , чим завдав останній, згідно з висновком судово-будівельної експертизи №10393 від 20.02.2016 матеріальну шкоду на суму 308278 гривень.
Крім того, згідно обвинувального акту, ОСОБА_25 , з метою заволодіння правом на майно ОСОБА_58 та ОСОБА_59 , заздалегідь маючи намір на заволодіння об?єктом нерухомості та переслідуючи умисел спрямований на використання для своїх власних потреб чужого майна, 13.11.2008, приблизно о 16 годині 00 хвилин прибув до приміщення приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_32 за адресою: АДРЕСА_3 , де на той час його вже очікували ОСОБА_60 та ОСОБА_61 , які прибули за декілька годин до приїзду самого ОСОБА_25 , який з метою найбільш слушного моменту для обману ОСОБА_59 та ОСОБА_58 , призначив їм зустріч заздалегідь, з тією метою, щоб останні за час очікування стомилися психологічно і втратили увагу до змісту підписуваних документів. 
ОСОБА_60 та ОСОБА_61 , прибули за даною адресою з метою укладання з ОСОБА_25 договору позики на суму 59000 доларів США (згідно з офіційним курсом валют Національного банку України на дату укладання договору 1 долар США коштував 5, 78 гривень) та договору іпотеки, предметом якого виступало їх спільно нажите домоволодіння, розташоване за адресою: АДРЕСА_12 та земельна ділянка розташована за адресою: АДРЕСА_12 , кадастровий номер 6325155301:00:009:0006 площею 0,12 га, (відповідно до договору купівлі - продажу житлового будинку та земельної ділянки від 15.10.2002, яке на праві власності належало ОСОБА_62 ).
Місцем укладання договорів з ОСОБА_58 та ОСОБА_63 , ОСОБА_25 обрав саме нотаріальну контору приватного нотаріуса ОСОБА_32 , розташовану по АДРЕСА_13 , оскільки він був з нею знайомий, систематично оформляв правочини зі своєю участю, підтримував з нею довірливі стосунки, а також знав, що ОСОБА_53 під час оформлення операцій з його участю недбало відноситься до своїх обов?язків. Недбалість приватного нотаріуса ОСОБА_32 , яку ОСОБА_25 вирішив використовувати для вчинення злочинів, не посвячуючи її в злочинний намір, полягала в тому, що вона не роз?яснювала сторонам суті документів, що оформлюються, допускала підписання договорів без одночасної присутності всіх учасників правочину. 
ОСОБА_25 повідомив ОСОБА_64 та ОСОБА_59 , що готовий на вигідних умовах дати їм в позику вищевказану суму грошей під заставу їх нерухомого майна. У момент укладання договору позики, ОСОБА_25 переслідуючи злочинний умисел спрямований на незаконне заволодіння правом на чуже майно та використання його для своїх власних потреб, несподівано для ОСОБА_65 , та ОСОБА_59 змінив умови надання грошових коштів у борг, а саме, додатковою умовою надання грошових коштів у борг ОСОБА_25 , стало укладання договору комісії з довіреною особою ОСОБА_29 , який надавав останній право на продаж вищевказаного домоволодіння. При цьому ОСОБА_25 , маючи досвід спілкування з громадянами та використовуючи ці навички, з метою особистого збагачення, запевнив власників вищевказаного домоволодіння в тому, що даний договір комісії є формальністю, тим самим умисно ввів в оману ОСОБА_64 та ОСОБА_59 , щодо своїх справжніх злочинних намірів, а саме - під приводом укладання цивільно-правового договору комісії з ОСОБА_29 отримав доступ та право на нерухоме майно ОСОБА_58 та ОСОБА_59 - домоволодіння за адресою: АДРЕСА_12 та земельної ділянки розташованої за адресою: АДРЕСА_12 , кадастровий номер 6325155301:00:009:0006 площею 0,12 га.
13.11.2008 між ОСОБА_25 та ОСОБА_66 був укладений договір позики строком на 6 місяців, а саме до 13.05.2009 на суму 5900 доларів США (згідно з офіційним курсом валют Національного банку України на дату укладання договору 1 долар США коштував 5,78 гривень), договір іпотеки, предметом якого виступав житловий будинок розташований за адресою: АДРЕСА_12 та земельна ділянка розташована за адресою: АДРЕСА_12 кадастровий номер 6325155301:00:009:0006 площею 0,12 га та договір комісії укладений з ОСОБА_29 . 
Так само, ОСОБА_25 , усвідомлюючи, що вартість предмету іпотеки і комісії значно перевищує розмір зобов?язань ОСОБА_58 та ОСОБА_59 по поверненню грошових коштів за договором позики, з метою штучного завищення їх розміру, без відома потерпілих, передбачив в договорі позики наявність необґрунтовано великих штрафних санкцій за прострочення в погашенні заборгованості, які він, надалі, використав для покриття різниці між сумою, нібито, вирученою комісіонером ОСОБА_29 від майбутнього продажу майна ОСОБА_58 та ОСОБА_59 і розміром основного зобов?язання позичальника перед ним. Таким чином, ОСОБА_25 заздалегідь передбачив спосіб штучного ухилення від кримінальної і цивільної відповідальності комісіонера за порушення договору комісії, використовуючи, передбачене цивільним правом правило заліку взаємних вимог сторін. 
У свою чергу, ОСОБА_60 та ОСОБА_61 будучи впевненими в тому, що реалізовують свої законні права, спрямовані на користь їх інтересів, та не здогадуючись про злочинні наміри ОСОБА_25 , ОСОБА_60 отримавши згоду ОСОБА_59 добровільно односторонньо підписала договір комісії з ОСОБА_29 , яка на момент підписання даного договору не була присутньою в приміщення нотаріуса, без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином, а саме, не маючи наміру продавати домоволодіння розташоване за адресою: АДРЕСА_12 та земельної ділянки розташованої за адресою: АДРЕСА_12 кадастровий номер 6325155301:00:009:0006 площею 0,12 га, оскільки іншого житла вони не мали. 
При цьому, приватний нотаріус ОСОБА_53 , знаходячись в довірчих відносинах з ОСОБА_25 , не здогадуючись про наявність у нього злочинного наміру, направленого на заволодіння чужим майном, вважаючи, що ОСОБА_60 та ОСОБА_61 ознайомлені ОСОБА_25 з умовами отримання позики, а так само із змістом договору комісії, не роз`яснила потерпілим умови підписаних ними всіх договорів.
Скориставшись недбалим відношенням до своїх обов`язків приватного нотаріуса ОСОБА_32 , довірою з її боку, ОСОБА_25 , шляхом обману і зловживання довірою, отримав оформлений договір комісії, який ОСОБА_29 як комісіонер підписала вже після того, як потерпілі пішли з нотаріальної контори, на підставі якого, ОСОБА_25 отримав фактичну можливість розпоряджатися вищезгаданим домоволодінням без відома і волі потерпілих, шляхом контролю дій ОСОБА_29 , яка, не здогадуючись про його протиправні дії і довіряючи йому, виконувала всі його вказівки. 
Таким чином, скориставшись довірою з боку ОСОБА_58 та ОСОБА_59 , ОСОБА_25 шляхом обману отримав підписаний ОСОБА_66 та нотаріально посвідчений договір позики, договір іпотеки та договір комісії з ОСОБА_29 , на домоволодіння та земельну ділянку розташовану за адресою: АДРЕСА_12 , на підставі якого отримав можливість розпоряджатися вищевказаним домоволодінням та земельною ділянкою без відома і волі потерпілих. 
13.05.2009 ОСОБА_60 та ОСОБА_61 звернулися до ОСОБА_25 з метою наданням їм можливості внести зміни до договору позики від 13.11.2008 із можливістю додатково запозичити грошові кошти у сумі 7500 доларів США (згідно з офіційним курсом валют Національного банку України на дату укладання договору 1 долар США коштував 7,65 гривень), оскільки попередньо узятих коштів не вистачало для їх потреб, на що ОСОБА_25 погодився продовжуючи реалізацію свого злочинного плану. 
Цього ж дня, в приміщенні нотаріальної контори приватного нотаріуса ОСОБА_32 , ОСОБА_60 в присутності ОСОБА_59 , уклала із ОСОБА_25 додатковий договір до договору позики від 13.11.2008, отримавши від ОСОБА_25 гроші в сумі 7500 доларів США і зобов?язалися в строк до 13.11.2009 виплатити грошові кошти в загальній сумі 66500 доларів США. 
Продовжуючи не здогадуватися про злочинний намір ОСОБА_25 заволодіти правом на домоволодіння та земельну ділянку, що належить їм на праві приватної власності, ОСОБА_60 та ОСОБА_61 , виконуючи умови ОСОБА_25 від 13.05.2009, продовжили сплачувати останньому гроші в рахунок погашення заборгованості. 
В грудні 2009 ОСОБА_25 почав уникати зустрічі та переховуватись від ОСОБА_59 , створивши при цьому штучні перешкоди для останнього, у зв?язку з чим потерпілий був позбавлений можливості належним чином виконати умови договору займу від 13.05.2009. 
Надалі, 02.03.2011 ОСОБА_25 , не чекаючи виконання ОСОБА_66 та ОСОБА_63 своїх зобов?язань за договором позики від 13.05.2009 в повному обсязі, з метою реалізації злочинного наміру, направленого на заволодіння шляхом шахрайства вищевказаним домоволодінням та земельною ділянкою, передав технічний паспорт та інші документи, що встановлюють право на вищевказане домоволодіння та земельну ділянку та надав вказівку ОСОБА_29 , яка не здогадуючись про протиправні дії ОСОБА_25 і довіряючи йому, виконувала всі його вказівки, прибула до приміщення приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_67 по АДРЕСА_6 , та не отримавши прямої згоди ОСОБА_58 та ОСОБА_59 на продаж їх домоволодіння та земельної ділянки, таємно від потерпілих, використовуючи право розпорядження домоволодінням та земельною ділянкою, яке їй надавав договір комісії з ОСОБА_66 , уклала з ОСОБА_26 , який є представником ОСОБА_68 , удаваний договір купівлі-продажу будинку за адресою: АДРЕСА_12 та земельної ділянка розташованої за адресою: АДРЕСА_12 , кадастровий номер 6325155301:00:009:0006 площею 0,12 га, внаслідок чого майно потерпілих вибуло з їх власності. 
Таким чином, своїми умисними протиправними діями ОСОБА_25 повторно, згідно з раніше розробленим злочинним планом, ігноруючи виконання ОСОБА_66 та ОСОБА_63 покладених на них цивільно-правовими правочинами обов?язків, обернув в свою користь їх домоволодіння розташоване за адресою: АДРЕСА_12 , чим завдав останнім, згідно з судово-будівельної експертизи №13077 від 26.03.2014 матеріальну шкоду на суму 1 393 005 гривень та матеріальну шкоду на суму 219 860 гривень, згідно з висновком судово-будівельної експертизи №17964 від 18.11.2016 по розрахункам та земельну ділянку розташовану за адресою: АДРЕСА_12 кадастровий номер 6325155301:00:009:0006 площею 0,12 га, чим завдав останнім матеріальну шкоду на загальну суму 1612 865 гривень.
Крім того, згідно обвинувального акту, ОСОБА_25 за попередньою змовою та в групі з ОСОБА_26 , маючи досвід спілкування з громадянами та використовуючи ці навички, з метою особистого збагачення 01.12.2008, перебуваючи у приміщенні приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_32 , розташованому за адресою: АДРЕСА_3 , з корисливих мотивів, шляхом обману, вчинив дії стосовно ОСОБА_19 та ОСОБА_69 , заволодівши шахрайським шляхом правом на майно останніх, а саме - на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_14 , за наступних обставин. 
Так, ОСОБА_25 спільно та у групі з ОСОБА_26 , з метою заволодіння правом на майно ОСОБА_19 та ОСОБА_69 , вміючи викликати довіру в співрозмовника та враження чесної та порядної людини, переслідуючи умисел на використання для своїх власних потреб чужого майна, попередньо розробивши алгоритм дій злочинного плану, направленого на заволодіння чужим майном шляхом обману, ввів в оману ОСОБА_19 та ОСОБА_69 відносно своїх дійсних намірів. 
Так, ОСОБА_25 , реалізовуючи спільний злочинний план та обговоривши з ОСОБА_26 алгоритм своїх дій, з метою заволодіння правом на майно ОСОБА_70 та ОСОБА_69 , заздалегідь маючи намір на заволодіння об?єктом нерухомості та переслідуючи умисел спрямований на використання для своїх власних потреб чужого майна, 01.12.2008, приблизно о 17 годині 30 хвилин прибув до приміщення приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_32 за адресою: АДРЕСА_3 , де на той час його вже очікували ОСОБА_19 та ОСОБА_71 , які прибули за декілька годин до приїзду самого ОСОБА_25 , який з метою найбільш слушного моменту для обману ОСОБА_72 та ОСОБА_69 , призначив їм зустріч заздалегідь, з тією метою, щоб останні за час очікування стомилися психологічно і втратили увагу до змісту підписуваних документів. 
ОСОБА_19 та ОСОБА_71 , прибули за даною адресою з метою укладання з ОСОБА_25 договору позики на суму 24200 доларів США (згідно з офіційним курсом валют Національного банку України на дату укладання договору 1 долар США коштував 6,87 гривень) та договору іпотеки, предметом якого виступало їх спільна квартира розташована за адресою: АДРЕСА_14 . 
Місцем укладання договорів з ОСОБА_72 та ОСОБА_73 , ОСОБА_25 обрав саме нотаріальну контору приватного нотаріуса ОСОБА_32 , розташовану по АДРЕСА_13 , оскільки він був з нею знайомий, систематично оформляв правочини зі своєю участю, підтримував з нею довірливі стосунки, а також знав, що ОСОБА_53 під час оформлення операцій з його участю недбало відноситься до своїх обов?язків. Недбалість приватного нотаріуса ОСОБА_32 , яку ОСОБА_25 вирішив використовувати для вчинення злочинів, не посвячуючи її в злочинний намір, полягала в тому, що вона не роз?яснювала сторонам суті документів, що оформлюються, допускала підписання договорів без одночасної присутності всіх учасників правочину. 
Також, ОСОБА_25 спільно з ОСОБА_26 використовуючи довірливі стосунки із нотаріусом ОСОБА_36 , попросили останню про одночасне нотаріальне оформлення як договорів позики і іпотеки з його участю, так і договору комісії, комісіонером в якому за попередньою злочинною змовою виступив ОСОБА_26 
ОСОБА_25 повідомив ОСОБА_74 та ОСОБА_69 , що готовий на вигідних умовах дати їм в позику вищевказану суму грошей під заставу їх нерухомого майна. У момент підписання договору позики та договору іпотеки, останні несвідомо, односторонньо підписали договір комісії з ОСОБА_26 , про укладання якого ОСОБА_75 та ОСОБА_76 обізнані не були. Договір комісії надавав ОСОБА_26 право на продаж вищевказаної квартири. Таким чином, ОСОБА_25 переслідуючи злочинний умисел спрямований на незаконне заволодіння правом на чуже майно та використання його для своїх власних потреб, умисно ввів в оману ОСОБА_74 та ОСОБА_77 , щодо своїх справжніх злочинних намірів, а саме - під приводом укладання цивільно-правовових договорів серед яких був обманом отриманий договір комісії з ОСОБА_26 , спільно з останнім отримали доступ та право на нерухоме майно - квартиру розташовану за адресою: АДРЕСА_14 . 
01.12.2008 між ОСОБА_25 , ОСОБА_78 та ОСОБА_73 був укладений договір позики строком на один рік, а саме - до 01.12.2009 на суму 24200доларів США (згідно з офіційним курсом валют Національного банку України на дату укладання договору 1 долар США коштував 6,87 гривень), договір іпотеки, предметом якого виступила квартира розташована за адресою: АДРЕСА_14 , та договір комісії з ОСОБА_26 . З метою подальшої реалізації з ОСОБА_26 злочинного наміру, посилаючись на передбачені договором іпотеки зобов?язання іпотекодателей, ОСОБА_25 отримав від потерпілих технічний паспорт та інші документи, що встановлювали право власності на вищевказану квартиру, а так само завірив ОСОБА_79 та ОСОБА_69 в можливості погашення заборгованості і після закінчення терміну договору. 
Так само, ОСОБА_25 , усвідомлюючи, що вартість предмету іпотеки і комісії значно перевищує розмір зобов?язань ОСОБА_19 та ОСОБА_80 по поверненню грошових коштів за договором позики, з метою штучного завищення їх розміру, без відома потерпілих, передбачив в договорі позики наявність необґрунтовано великих штрафних санкцій за прострочення в погашенні заборгованості, які він, надалі, використав для покриття різниці між сумою, нібито, вирученою комісіонером ОСОБА_26 від майбутнього продажу майна ОСОБА_72 та ОСОБА_69 і розміром основного зобов?язання позичальника перед ним. 
Таким чином, ОСОБА_25 спільно з ОСОБА_26 заздалегідь передбачив спосіб штучного ухилення від кримінальної і цивільної відповідальності комісіонера за порушення договору комісії, використовуючи, передбачене цивільним правом правило заліку взаємних вимог сторін.
У свою чергу, ОСОБА_19 та ОСОБА_71 будучи впевненими в тому, що реалізовують свої законні права, спрямовані на користь їх інтересів, та не здогадуючись про злочинні наміри ОСОБА_25 , серед інших документів, не усвідомлюючи правової суті, односторонньо підписали договір комісії з ОСОБА_26 , який на момент підписання даного договору не був присутнім в приміщення нотаріуса, без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином, а саме, не маючи наміру продавати квартиру розташовану за адресою: АДРЕСА_15 , оскільки іншого житла вони не мали. 
При цьому, приватний нотаріус ОСОБА_53 , знаходячись в довірчих відносинах з ОСОБА_25 , не здогадуючись про наявність у нього злочинного наміру, направленого на заволодіння чужим майном, вважаючи, що ОСОБА_19 та ОСОБА_71 ознайомлені ОСОБА_25 з умовами отримання позики, а так само із змістом договору комісії, не роз?яснила потерпілим умови підписаних ними всіх договорів. 
Скориставшись недбалим відношенням до своїх обов?язків приватного нотаріуса ОСОБА_32 , довірою з її боку, ОСОБА_25 , шляхом обману і зловживання довірою, отримав оформлений договір комісії, який ОСОБА_26 як комісіонер підписав вже після того, як потерпілі пішли з нотаріальної контори, на підставі якого, ОСОБА_25 спільно з ОСОБА_26 отримали фактичну можливість розпоряджатися вищезгаданою квартирою без відома і волі потерпілих. 
Таким чином, скориставшись довірою з боку ОСОБА_72 та ОСОБА_69 , ОСОБА_25 шляхом обману отримав підписаний ОСОБА_19 та ОСОБА_73 та нотаріально посвідчений договір позики, договір іпотеки та договір комісії з ОСОБА_26 , на квартиру розташовану за адресою: АДРЕСА_15 , на підставі якого отримали можливість розпоряджатися вищевказаною квартирою без відома і волі потерпілих. 
Продовжуючи не здогадуватися про злочинний намір ОСОБА_25 та ОСОБА_26 заволодіти правом на квартиру, що належить їм на праві приватної власності, ОСОБА_81 та ОСОБА_71 , виконуючи умови договору від 01.12.2008, продовжили сплачувати останньому гроші в рахунок погашення заборгованості. 
10.06.2009, точного часу в ході досудового розслідування встановити не виявилось можливим, в приміщенні нотаріальної контори приватного нотаріуса ОСОБА_33 по АДРЕСА_4 , виконуючи відведену йому в реалізації злочинної схеми роль, ОСОБА_26 , використовуючи право розпорядження чужим майном, яке йому надавав отриманий шляхом обману договір комісії з ОСОБА_82 та ОСОБА_83 , уклав із ОСОБА_29 , яка не була обізнана про його злочинний намір, уявний договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_16 , внаслідок чого майно потерпілих вибуло з ix власності. 
25.06.2009 за вказівкою ОСОБА_25 , ОСОБА_29 звернулась до КП «Харківське міське БТІ» із заявою про реєстрацію права власності на нерухоме майно, після чого 25.06.2009 року КП «Харківське міське БТІ» за ОСОБА_29 було зареєстровано право власності на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_14 , ринкова вартість якої, згідно висновку будівельно-технічної експертизи №7695 від 02.12.2013, на червень 2009 складала 236880 гривень. 
Вчинивши вищезгадані злочинні дії, ОСОБА_25 і ОСОБА_26 таким чином, обернули в свою користь належну ОСОБА_19 та ОСОБА_84 квартиру розташовану за адресою: АДРЕСА_14 , розпоряджатися якою могли шляхом контролю дій ОСОБА_29 , яка, не здогадуючись про протиправні дії ОСОБА_25 і довіряючи йому, виконувала всі його вказівки. 
Таким чином, своїми умисними протиправними діями ОСОБА_26 та ОСОБА_25 повторно, діючи спільно, згідно з раніше розробленим злочинним планом, ігноруючи виконання ОСОБА_85 та ОСОБА_73 покладених на них цивільно-правовими правочинами обов?язків, обернули в свою користь їх квартиру розташовану за адресою: АДРЕСА_14 , чим завдали останнім матеріальну шкоду на суму 236880 гривень.
Крім того, згідно обвинувального акту, ОСОБА_25 та ОСОБА_26 діючи за попередньою змовою у групі, маючи досвід спілкування з громадянами та використовуючи ці навички, з метою особистого збагачення став на шлях вчинення злочинів та 25.03.2009, перебуваючи у приміщенні приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_32 , розташованому за адресою: АДРЕСА_3 , з корисливих мотивів, шляхом обману, вчинилт шахрайські дії стосовно ОСОБА_20 та ОСОБА_86 , заволодівши шахрайським шляхом правом на майно останніх, а саме - на квартиру АДРЕСА_17 , за таких обставин. 
Так, ОСОБА_25 спільно та у групі з ОСОБА_26 , з метою заволодіння правом на майно ОСОБА_20 та ОСОБА_87 , вміючи викликати довіру в співрозмовника та враження чесної та порядної людини, переслідуючи умисел на використання для своїх власних потреб чужого майна, попередньо розробивши алгоритм дій злочинного плану, направленого на заволодіння чужим майном шляхом обману, ввів в оману ОСОБА_20 та ОСОБА_87 відносно своїх дійсних намірів. 
25.03.2009 близько 15-00 годин ОСОБА_20 разом із своїм сином ОСОБА_88 прибула в приміщення нотаріальної контори приватного нотаріуса ОСОБА_89 . 
Цього ж дня, близько 22.00 годин, з метою подальшої реалізації злочинного наміру, направленого на заволодіння майном ОСОБА_20 та ОСОБА_87 , в приміщення нотаріальної контори приватного нотаріуса ОСОБА_32 прибув ОСОБА_25 , який почав переконувати потерпілу в своїй чесності і вигідності отримання у нього позики на умовах передачі в заставу квартири, приховавши при цьому факт нотаріального оформлення договору комісії, що планувалося оформити між нею і ОСОБА_26 , який, з метою подальшого заволодіння належною квартирою ОСОБА_20 та ОСОБА_87 , мав намір отримати шляхом обману. 
При цьому, приватний нотаріус ОСОБА_53 , знаходячись в довірливих відносинах із ОСОБА_25 і ОСОБА_26 , оскільки неодноразово надавала їм послуги з нотаріального оформлення договорів позики, іпотеки і комісії, і не здогадуючись про наявність у ОСОБА_25 і ОСОБА_26 злочинного наміру, направленого на заволодіння чужим майном, вважаючи, що ОСОБА_20 та ОСОБА_90 ознайомлені ОСОБА_25 з умовами отримання позики, а так само із змістом договору комісії, не роз?яснила потерпілим умови вказаного договору, запропонувавши їм підписати ті договори, про оформлення яких її попросив ОСОБА_25 
25.03.2009, вечірній час ОСОБА_20 та ОСОБА_90 підписали з ОСОБА_25 договір позики, згідно якої вони отримали у нього в позику строком до 25.03.2010 грошові кошти в сумі 11 860 доларів США, з яких на руки отримали 8 000 доларів США, а 3860 доларів США складали відсотки за користування позикою, а також підписала договір іпотеки, предметом якого була квартира за адресою: АДРЕСА_18 . При цьому, ОСОБА_25 , з метою подальшої реалізації сумісного з ОСОБА_26 злочинного наміру, посилаючись на передбачені договором іпотеки зобов?язання іпотекодателя, отримав від потерпілої технічний паспорт і інші документи, що встановлювали право власності на квартиру ОСОБА_20 та ОСОБА_91 . 
В ході вивчення наданих для підпису нотаріусом ОСОБА_36 документів, ОСОБА_20 та її син ОСОБА_90 випадково виявили наявність серед них договору комісії із раніше незнайомим ОСОБА_26 , який не був присутнім при укладанні даного договору, після чого заявили ОСОБА_25 , що не домовлялися з ним про підписання даного договору, не знають ОСОБА_26 і не мають наміру продавати свою квартиру.
Усвідомлюючи, що йому не вдалося отримати договір комісії шляхом приховування від потерпілих факту його підписання і не бажаючи відмовлятися від доведення злочинного наміру до кінця, ОСОБА_25 та ОСОБА_53 повідомили ОСОБА_20 та ОСОБА_92 неправдиві відомості про те, що нотаріальне оформлення договору комісії з його довіреною особою - є додатковою умовою для видачі їй позики, завіривши останню, що це проста формальність і його перестраховка на випадок неповернення грошових коштів позичальником після закінчення терміну договору, а також пообіцяв не використовувати договір комісії, що надає право розпорядження її майном до закінчення терміну дії договору позики. 
Будучи переконаними в щирості пояснень ОСОБА_25 , повіривши йому і не здогадуючись про його злочинний намір, ОСОБА_20 та ОСОБА_90 погодилися на пропозицію і підписали договір комісії, в якому як комісіонер був вказаний ОСОБА_26 .
Продовжуючи не здогадуватися про злочинний намір ОСОБА_25 заволодіти квартирою, що належить їй, ОСОБА_20 та її син ОСОБА_90 , виконуючи умови договору позики від 25.03.2009, з квітня 2009 року почали сплачувати ОСОБА_25 гроші в рахунок погашення заборгованості.
03.07.2009 ОСОБА_20 та ОСОБА_90 звернулися до ОСОБА_25 із наданням їм можливості внести зміни договору позики із можливістю додатково запозичити грошові кошти, оскільки попередньо узятих коштів не вистачало для її потреб. 
Цього дня ОСОБА_20 та ОСОБА_90 в приміщенні нотаріальної контори приватного нотаріуса ОСОБА_32 уклали із ОСОБА_25 додатковий договір до договору позики від 25.03.2009, отримавши від ОСОБА_25 гроші в сумі 8500 доларів США і зобов?язалася в строк до 25.03.2010 виплатити з урахуванням відсотків грошові кошти в сумі 27380 доларів США. 
Продовжуючи не здогадуватися про злочинний намір ОСОБА_25 заволодіти квартирою, що належить їм, ОСОБА_20 та її син ОСОБА_90 , виконуючи умови договору позики від 25.03.2009, з вересня 2009 року продовжили сплачувати ОСОБА_25 гроші в рахунок погашення заборгованості. 
При цьому, 23.03.2010 ОСОБА_25 , не чекаючи виконання ОСОБА_20 та ОСОБА_93 , своїх зобов?язань в повному обсязі, з метою реалізації сумісного з ОСОБА_26 злочинного наміру, направленого на заволодіння шляхом шахрайства квартирою ОСОБА_20 та ОСОБА_94 . 23.03.2010 ОСОБА_26 за вказівкою ОСОБА_25 в приміщенні нотаріальної контори приватного нотаріуса ОСОБА_33 по АДРЕСА_4 , не отримавши прямої згоди ОСОБА_20 та ОСОБА_87 на продаж їх квартири, в таємниці від них, використовуючи право розпорядження квартирою, яке йому надавав договір комісії з ОСОБА_20 та ОСОБА_88 , уклав із ОСОБА_27 договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_19 , внаслідок чого майно потерпілих вибуло з їх власності. 
Таким чином, своїми умисними протиправними діями ОСОБА_25 та ОСОБА_26 , згідно з раніше розробленим злочинним планом, ігноруючи належне виконання ОСОБА_20 та ОСОБА_87 покладених на них обов?язків за договором позики, шляхом обману, заволоділи правом на належну їм квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_18 , чим завдали останнім згідно з висновком судово-будівельної експертизи № 10582 від 11.01.2016, матеріальну шкоду на суму 262464 грн.
Крім того, згідно обвинувального акту, у ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_25 та ОСОБА_26 діючи в групі за попередньою змовою, з метою особистого збагачення стали на шлях вчинення злочинів та 13.04.2009, перебуваючи у приміщенні приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_32 , розташованому за адресою: АДРЕСА_3 , з корисливих мотивів, шляхом обману, вчинили шахрайські дії стосовно ОСОБА_95 , заволодівши шахрайським шляхом правом на майно останньої, а саме - на квартиру АДРЕСА_20 , та в подальшому квартирою потерпілої за таких обставин. 
Так, ОСОБА_25 та ОСОБА_26 , діючи за попередньою змовою, спільно та у групі, з метою заволодіння правом на майно ОСОБА_96 , переслідуючи умисел, спрямований на заволодіння правом на чуже майно, попередньо розробивши алгоритм дій злочинного плану, 13.04.2009, приблизно, 18 годині 00 хвилин прибули до приміщення приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_32 за адресою: АДРЕСА_3 , де на той час його вже очікувала ОСОБА_97 .
13.04.2009 між ОСОБА_25 та ОСОБА_98 укладений договір позики строком на 1 рік, а саме - до 13.04.2010 на загальну суму 4440 доларів США, з яких остання на руки отримала 3000 доларів США, а 1440 доларів США склали відсотки за користування позикою (згідно з офіційним курсом валют Національного банку України на дату укладання договору 1 долар США коштував 7,70 гривень). Таким чином остання отримала грошові кошти на загальну суму 23100 гривень. 
У момент підписання договору позики ОСОБА_25 умисно ввів ОСОБА_99 в оману щодо своїх справжніх злочинних намірів, а саме - під приводом укладання 1 цивільно-правових договорів він спільно з ОСОБА_26 отримали доступ до майна ОСОБА_96 - квартири, яка належала їй на праві власності за адресою: АДРЕСА_21 . 
ОСОБА_100 , будучи впевненою в тому, що реалізовує свої законні права, спрямовані на користь її інтересів, повністю довіряючи ОСОБА_25 , не читаючи, добровільно підписала вищезазначений договір а також договір про задоволення вимог іпотекодержателя і договір комісії. 
Приватний нотаріус ОСОБА_53 , нотаріально посвідчила договір позики, договір про задоволення вимог іпотекодержателя і договір комісії, які ОСОБА_100 , довіряючи ОСОБА_25 не читаючи, не розуміючи правових наслідків, власноручно підписала укладені договори. 
Таким чином, скориставшись тим, що ОСОБА_100 не має достатніх юридичних знань та довірою з її боку, ОСОБА_25 спільно з ОСОБА_26 шляхом обману отримали вищевказані договори - договір комісії та договір задоволення вимог іпотекодержателя, на підставі яких отримали можливість розпоряджатися вищезгаданою квартирою без відома та волі потерпілої. 
У цей час ОСОБА_26 знаходився поруч, але приховав від ОСОБА_96 мету свого прибуття, а саме - участі як комісіонера при оформленні договору комісії, про майбутнє укладання якого ОСОБА_100 обізнана не була. 
Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, ОСОБА_25 за попередньою змовою, спільно та в групі з ОСОБА_26 , діючи умисно, не обговоривши попередньо з ОСОБА_98 та за її відсутністю уклав договір поруки з ОСОБА_26 , згідно якого він самовільно поручився перед ОСОБА_25 за належне виконання ОСОБА_98 покладених на неї обов?язків за договором позики, при цьому не підтримуючи жодних відносин з останньою та не отримавши її згоди. 
Надалі, 16.03.2010 ОСОБА_26 на виконання вказівки ОСОБА_25 , не чекаючи виконання ОСОБА_98 своїх зобов?язань за договором позики від 13.04.2009 в повному обсязі, з метою реалізації спільного з ОСОБА_25 злочинного наміру, направленого на заволодіння шляхом шахрайства вищевказаною квартирою, прибув до приміщення нотаріальної контори приватного нотаріуса ОСОБА_33 по АДРЕСА_22 , та не отримавши прямої згоди ОСОБА_96 на продаж її квартири, діючи таємно від неї, використовуючи право розпорядження квартирою, передбачене договором комісії з ОСОБА_98 , уклав із ОСОБА_101 договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_23 , внаслідок чого майно потерпілої вибуло з її власності. 
Таким чином, своїми умисними протиправними діями ОСОБА_25 та ОСОБА_26 за попередньою змовою, згідно з раніше розробленим злочинним планом, ігноруючи належне виконання ОСОБА_98 покладених на неї обов?язків за договором позики, шляхом обману, заволоділи правом на належну ОСОБА_102 квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_21 , чим завдав останній згідно з висновком судово-будівельної експертизи №12922 від 26.02.2014 матеріальну шкоду на суму 229593 гривень. 
Крім того, згідно обвинувального акту, ОСОБА_25 , з метою заволодіння правом на майно ОСОБА_17 , ОСОБА_18 та ОСОБА_103 , заздалегідь маючи намір переслідуючи умисел спрямований на використання для своїх власних потреб чужого майна, 22.05.2009, приблизно о 14 годині 00 хвилин прибув до приміщення приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_32 за адресою: АДРЕСА_3 , де на той час його вже очікували ОСОБА_17 , ОСОБА_18 та ОСОБА_103 які прибули за декілька годин до приїзду самого ОСОБА_25 , який з метою найбільш слушного моменту для обману останніх, призначив їм зустріч заздалегідь, з тією метою, щоб ОСОБА_17 , ОСОБА_18 та ОСОБА_104 за час очікування стомилися психологічно і втратили увагу до змісту підписуваних документів. 
ОСОБА_17 , ОСОБА_18 та ОСОБА_103 прибули за вищевказаною адресою з метою укладання з ОСОБА_25 договору позики на суму 12000 доларів США (згідно з офіційним курсом валют Національного банку України на дату укладання договору 1 долар США коштував 7,61 гривень) та договору іпотеки, предметом якого виступала їх спільна квартира розташована за адресою: АДРЕСА_24 . 
Місцем укладання договорів з ОСОБА_17 , ОСОБА_18 та ОСОБА_103 , ОСОБА_25 обрав саме нотаріальну контору приватного нотаріуса ОСОБА_32 , розташовану по АДРЕСА_3 , оскільки він був з нею знайомий, систематично оформляв правочини зі своєю участю, підтримував з нею довірливі стосунки, а також знав, що ОСОБА_53 під час оформлення операцій з його участю недбало відноситься до своїх обов?язків. Недбалість приватного нотаріуса ОСОБА_32 , яку ОСОБА_25 вирішив використовувати для вчинення злочинів, не посвячуючи її в злочинний намір, полягала в тому, що вона не роз?яснювала сторонам суті документів, що оформлюються.
У момент укладання договору позики, ОСОБА_25 переслідуючи злочинний умисел спрямований на незаконне заволодіння правом на чуже майно та використання його для своїх власних потреб, несподівано для ОСОБА_17 , ОСОБА_18 та ОСОБА_103 змінив умови надання грошових коштів у борг, а саме, замість договору позики та договору іпотеки запропонував укласти договір купівлі продажу належної на праві спільної сумісної власності квартири розташованої за адресою: АДРЕСА_24 . 
При цьому ОСОБА_25 , маючи досвід спілкування з громадянами та використовуючи ці навички, з метою особистого збагачення, запевнив власників вищевказаної квартири в тому, що даний договорів купівлі-продажу є рівнозначним договору позики та договору іпотеки, крім того, він не буде здійснювати державної реєстрації даного договору, тим самим умисно ввів в оману ОСОБА_17 , ОСОБА_18 та ОСОБА_103 , щодо своїх справжніх злочинних намірів, а саме - під приводом укладання цивільно-правового договору купівлі - продажу отримав доступ та право на майно ОСОБА_17 , ОСОБА_18 та ОСОБА_103 - квартири, яка належала їм на праві спільної сумісної власності за адресою: АДРЕСА_24 . 
У свою чергу, будучи впевненими в тому, що реалізовують свої законні права, спрямовані на користь їх інтересів, ОСОБА_17 , ОСОБА_18 та ОСОБА_103 добровільно підписали договір купівлі-продажу належної їм квартири, без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином, а саме, не маючи наміру продавати квартиру розташовану за адресою: АДРЕСА_24 , оскільки іншого житла вони не мали. 
З метою подальшої реалізації з злочинного наміру, посилаючись на передбачені усним договором іпотеки, зобов?язання іпотекодателей, ОСОБА_25 отримав від потерпілих технічний паспорт та інші документи, що встановлювали право власності на вищевказану квартиру, а так само завірив ОСОБА_17 , ОСОБА_18 та ОСОБА_103 в можливості погашення заборгованості і після закінчення терміну усного договору. 
Таким чином, скориставшись довірою з боку ОСОБА_17 , ОСОБА_18 та ОСОБА_103 , ОСОБА_25 шляхом обману отримав підписаний власниками квартири та нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу на квартиру розташовану за адресою: АДРЕСА_24 , на підставі якого отримав можливість розпоряджатися вищевказаною квартирою без відома і волі потерпілих. 
01.07.2009 ОСОБА_17 , ОСОБА_18 та ОСОБА_103 звернулися до ОСОБА_25 із наданням їм додатково у борг 8000 доларів США (згідно з офіційним курсом валют Національного банку України на дату укладання договору 1 долар США коштував 7,64 гривень), оскільки попередньо узятих коштів не вистачало для їх потреб, на що ОСОБА_25 погодився. У підтвердження узятих у борг грошових коштів ОСОБА_17 , ОСОБА_18 та ОСОБА_103 односторонньо та солідарно написали розписку.
Продовжуючи не здогадуватися про злочинний намір ОСОБА_25 заволодіти правом на квартиру, що належить їм на праві приватної власності, ОСОБА_105 , ОСОБА_18 та ОСОБА_103 , виконуючи умови ОСОБА_25 від 22.05.2009, продовжили сплачувати останньому гроші в рахунок погашення заборгованості.
Надалі, ОСОБА_25 ,12.08.2010, не зважаючи на виконання ОСОБА_17 , ОСОБА_18 та ОСОБА_103 своїх зобов?язань за його умовами від 22.05.2009 в повному обсязі, з метою реалізації злочинного наміру, направленого на заволодіння шахрайським шляхом вищевказаною квартирою, прибув до КП «Харківське міське БТІ» та звернувся із завою про реєстрацію права власності на нерухоме майно, при цьому надав формальний договір купівлі-продажу квартири розташованої за адресою: АДРЕСА_24 , після чого, 12.08.2010 КП «Харківське міське БТІ», за ОСОБА_25 було зареєстроване право власності на квартиру, розташовану за вищевказаною адресою, в наслідок чого майно потерпілих остаточно вибуло з їх власності. 
Таким чином, своїми умисними протиправними діями ОСОБА_25 згідно з раніше розробленим злочинним планом, ігноруючи виконання ОСОБА_17 , ОСОБА_18 та ОСОБА_103 покладених на них обов?язків, заволодів правом на належну ОСОБА_17 , ОСОБА_18 та ОСОБА_103 квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_24 , чим завдав останнім, згідно з висновком судово-будівельної експертизи № 10576 від 25.12.2015 матеріальну шкоду на суму 412980 гривень. 
Крім того, згідно обвинувального акту, ОСОБА_25 , з метою заволодіння правом на майно ОСОБА_13 та ОСОБА_13 , заздалегідь маючи намір переслідуючи умисел спрямований на використання для своїх власних потреб чужого майна, 03.07.2009, приблизно о 15 годині 00 хвилин прибув до приміщення приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_33 за адресою: АДРЕСА_4 , де на той час його вже очікували ОСОБА_106 та ОСОБА_107 які прибули за декілька годин до приїзду самого ОСОБА_25 , який з метою найбільш слушного моменту для обману останніх, призначив їм зустріч заздалегідь, з тією метою, щоб ОСОБА_13 та ОСОБА_13 за час очікування стомилися психологічно і втратили увагу до змісту підписуваних документів. 
ОСОБА_13 та ОСОБА_108 прибули за вищевказаною адресою з метою укладання з ОСОБА_25 договору позики на суму 22000 доларів США (згідно з офіційним курсом валют Національного банку України на дату укладання договору 1 долар США коштував 7,70 гривень) та договору іпотеки, предметом якого виступала їх спільно нажита квартира розташована за адресою: АДРЕСА_25 . 
Місцем укладання договорів з ОСОБА_13 та ОСОБА_13 , ОСОБА_25 обрав саме нотаріальну контору приватного нотаріуса ОСОБА_33 , розташовану по АДРЕСА_4 , оскільки він був з нею знайомий, систематично оформляв правочини зі своєю участю, підтримував з нею довірливі стосунки, а також знав, що ОСОБА_109 під час оформлення операцій з його участю недбало відноситься до своїх обов?язків. Недбалість приватного нотаріуса ОСОБА_33 , яку ОСОБА_25 вирішив використовувати для вчинення злочинів, не посвячуючи її в злочинний намір, полягала в тому, що вона не роз?яснювала сторонам суті документів, що оформлюються. 
У момент укладання договору позики, ОСОБА_25 переслідуючи злочинний умисел спрямований на незаконне заволодіння правом на чуже майно та використання його для своїх власних потреб, несподівано для ОСОБА_110 змінив умови надання грошових коштів у борг, а саме, замість договору позики та договору іпотеки запропонував укласти договір купівлі продажу належної йому на праві власності квартири розташованої за адресою: АДРЕСА_25 , на що останній погодився, прийнявши самостійно дане рішення не узгодивши даний факт з дружиною. 
При цьому ОСОБА_25 , маючи досвід спілкування з громадянами та використовуючи ці навички, з метою особистого збагачення, запевнив ОСОБА_13 в тому, що даний договорів купівлі-продажу є рівнозначним договору позики та договору іпотеки, крім того, він не буде здійснювати державної реєстрації даного договору, тим самим умисно ввів в оману ОСОБА_13 , щодо своїх справжніх злочинних намірів, а саме - під приводом укладання цивільно-правового договору купівлі -продажу отримав доступ та право на майно ОСОБА_13 та ОСОБА_111 - квартири розташованої з адресою: АДРЕСА_25 , яка була зареєстрована на ОСОБА_13 , але фактично належала на праві сумісної власності йому та його дружині ОСОБА_13 .
У свою чергу, будучи впевненими в тому, що реалізовують свої законні права, спрямовані на користь їх інтересів, ОСОБА_13 добровільно підписав договір купівлі-продажу зареєстрованої на ньому квартири, без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином, а саме, не маючи наміру продавати квартиру розташовану за адресою: АДРЕСА_25 , оскільки іншого житла вони не мали. 
З метою подальшої реалізації з злочинного наміру, посилаючись на передбачені усним договором. іпотеки, зобов?язання іпотекодателей, ОСОБА_25 отримав від потерпілих технічний паспорт та інші документи, що встановлювали право власності на вищевказану квартиру, а так само завірив ОСОБА_110 та ОСОБА_13 в можливості погашення заборгованості і після закінчення терміну усного договору. 
Таким чином, скориставшись довірою з боку ОСОБА_13 та ОСОБА_13 , ОСОБА_25 шляхом обману отримав підписаний ОСОБА_13 нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_25 , на підставі якого отримав можливість розпоряджатися вищевказаною квартирою без відома і волі потерпілих. 
Надалі, ОСОБА_13 продовжуючи не здогадуватися про злочинний намір ОСОБА_25 заволодіти правом на квартиру, що належить йому з дружиною на праві приватної власності, виконуючи умови усного договору позики, продовжив сплачувати останньому гроші в рахунок погашення заборгованості. 
Надалі, ОСОБА_25 , 12.08.2010 не зважаючи на виконання ОСОБА_13 своїх зобов?язань за його умовами від 03.07.2009, з метою реалізації злочинного наміру, направленого на заволодіння шахрайським шляхом вищевказаною квартирою, прибув до КП «Харківське міське БТІ» та звернувся із завою про реєстрацію права власності на нерухоме майно, при цьому надав формальний договір купівлі-продажу квартири розташованої за адресою: АДРЕСА_25 , після чого, 12.08.2010 КП «Харківське міське БТІ», за ОСОБА_25 було зареєстроване право власності на квартиру розташовану за вищевказаною адресою, в наслідок чого майно потерпілих остаточно вибуло з їх власності. 
Таким чином, своїми умисними протиправними діями ОСОБА_25 , повторно, згідно з раніше розробленим злочинним планом, ігноруючи виконання ОСОБА_13 покладених обов?язків, заволодів правом на належну ОСОБА_13 та ОСОБА_13 квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_25 , чим завдав останнім, згідно з висновком судово-будівельної експертизи №7698 від 16.12.2013 матеріальну шкоду на суму 266130 гривень.
Крім того, згідно обвинувального акту, ОСОБА_25 , з метою заволодіння правом на майно ОСОБА_112 та ОСОБА_113 , заздалегідь маючи намір на заволодіння об?єктом нерухомості та переслідуючи умисел спрямований на використання для своїх власних потреб чужого майна, 21.08.2009, приблизно о 18 годині 00 хвилин прибув до приміщення приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_33 за адресою: АДРЕСА_4 , де на той час його вже очікували ОСОБА_114 та ОСОБА_115 , які прибули за декілька годин до приїзду самого ОСОБА_25 , який з метою найбільш слушного моменту для обману ОСОБА_112 та ОСОБА_113 , призначив їм зустріч заздалегідь, з тією метою, щоб останні за час очікування стомилися психологічно і втратили увагу до змісту підписуваних документів. 
ОСОБА_114 та ОСОБА_115 , прибули за даною адресою з метою укладання з ОСОБА_25 договору позики на суму 25800 доларів США (згідно з офіційним курсом валют Національного банку України на дату укладання договору 1 долар США коштував 7,88 гривень) та договору іпотеки, предметом якого виступала їх спільна квартира розташована за адресою: АДРЕСА_26 . 
Місцем укладання договорів з ОСОБА_116 та ОСОБА_117 , ОСОБА_25 обрав саме нотаріальну контору приватного нотаріуса ОСОБА_33 , розташовану по АДРЕСА_4 , оскільки він був з нею знайомий, періодично оформляв правочини зі своєю участю, підтримував з нею довірливі стосунки, а також знав, що ОСОБА_109 під час оформлення операцій з його участю недбало відноситься до своїх обов?язків. Недбалість приватного нотаріуса ОСОБА_33 , яку ОСОБА_25 вирішив використовувати для вчинення злочинів, не посвячуючи її в злочинний намір, полягала в тому, що вона не роз?яснювала сторонам суті документів, що оформлюються, допускала підписання договорів без одночасної присутності всіх учасників правочину. Також, ОСОБА_25 , використовуючи довірливі стосунки із нотаріусом ОСОБА_118 , попросив останню про одночасне нотаріальне оформлення як договорів позики і іпотеки з його участю, так і договору комісії, комісіонером в якому виступила ОСОБА_29 
ОСОБА_25 повідомив ОСОБА_119 та ОСОБА_113 , що готовий на вигідних умовах дати їм в позику вищевказану суму грошей під заставу їх нерухомого майна. У момент підписання договору позики та договору іпотеки, ОСОБА_114 несвідомо, односторонньо підписала договір комісії з ОСОБА_29 , про укладання якого ОСОБА_114 та ОСОБА_120 обізнані не були. Договір комісії надавав ОСОБА_29 право на продаж вищевказаної квартири. Далі, ОСОБА_25 переслідуючи злочинний умисел спрямований на незаконне заволодіння правом на чуже майно та використання його для своїх власних потреб, умисно ввів в оману ОСОБА_119 та ОСОБА_113 щодо своїх справжніх злочинних намірів, а саме - під приводом укладання цивільно-правового договорів серед яких був обманом отриманий договір комісії з ОСОБА_29 , отримав доступ та право на нерухоме майно - квартиру розташовану за адресою: АДРЕСА_26 . З метою подальшої реалізації з злочинного наміру, посилаючись на передбачені договором про задоволення вимог іпотекодержателя зобов?язання іпотекодателей, ОСОБА_25 отримав від потерпілих технічний паспорт та інші документи, що встановлювали право власності на вищевказану квартиру, а так само завірив ОСОБА_119 та ОСОБА_113 в можливості погашення заборгованості і після закінчення терміну договору.
21.08.2009 між ОСОБА_25 та ОСОБА_116 був укладений договір позики строком на два роки, а саме - до 21.08.2011 на суму 25800доларів США (згідно з офіційним курсом валют Національного банку України на дату укладання договору 1 долар США коштував 7,88 гривень), договір іпотеки, предметом якого виступила квартира розташована за адресою: АДРЕСА_26 , та договір комісії з ОСОБА_29 . 
Так само, ОСОБА_25 , усвідомлюючи, що вартість предмету іпотеки і комісії значно перевищує розмір зобов?язань ОСОБА_112 та ОСОБА_121 по поверненню грошових коштів за договором позики, з метою штучного завищення їх розміру, без відома потерпілих, передбачив в договорі позики наявність необґрунтовано великих штрафних санкцій за прострочення в погашенні заборгованості, які він, надалі, використав для покриття різниці між сумою, нібито, вирученою комісіонером ОСОБА_29 від майбутнього продажу майна ОСОБА_112 і розміром основного зобов`язання позичальника перед ним. Таким чином, ОСОБА_25 заздалегідь передбачив спосіб штучного ухилення від кримінальної і цивільної відповідальності комісіонера за порушення договору комісії, використовуючи, передбачене цивільним правом правило заліку взаємних вимог сторін. 
У свою чергу, ОСОБА_114 та ОСОБА_120 будучи впевненими в тому, що реалізовують свої законні права, спрямовані на користь їх інтересів, та не здогадуючись про злочинні наміри ОСОБА_25 , ОСОБА_114 серед інших підписуваних договорів несвідомо, добровільно односторонньо підписала договір комісії з ОСОБА_29 , яка на момент підписання даного договору не була присутньою в приміщення нотаріуса, без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином, а саме, не маючи наміру продавати домоволодіння розташоване за адресою: АДРЕСА_26 , оскільки іншого житла вона зі своїм чоловіком не мали. 
При цьому, приватний нотаріус ОСОБА_109 , знаходячись в довірчих відносинах з ОСОБА_25 , не здогадуючись про наявність у нього злочинного наміру, направленого на заволодіння чужим майном, вважаючи, що ОСОБА_114 та ОСОБА_120 ознайомлені ОСОБА_25 з умовами отримання позики, а так само із змістом договору комісії, не роз?яснила потерпілим умови підписаних ними всіх договорів. 
Скориставшись недбалим відношенням до своїх обов?язків приватного нотаріуса ОСОБА_33 , довірою з її боку, ОСОБА_25 , шляхом обману і зловживання довірою, отримав оформлений договір комісії, який ОСОБА_29 як комісіонер підписала вже після того, як потерпілі пішли з нотаріальної контори, на підставі якого, ОСОБА_25 отримав фактичну можливість розпоряджатися вищезгаданою квартирою без відома і волі потерпілих, шляхом контролю дій ОСОБА_29 , яка, не здогадуючись про його протиправні дії і довіряючи йому, виконувала всі його вказівки. 
Таким чином, скориставшись довірою з боку ОСОБА_122 та ОСОБА_113 , ОСОБА_25 шляхом обману отримав підписаний ОСОБА_116 та нотаріально посвідчений договір позики, договір про задоволення вимог іпотекодержателя та договір комісії з ОСОБА_29 , на квартиру за адресою: АДРЕСА_26 на підставі якого отримав можливість розпоряджатися вищевказаною квартирою без відома і волі потерпілих.
Продовжуючи не здогадуватися про злочинний намір ОСОБА_25 заволодіти правом на квартиру, що належить їм на праві приватної власності, ОСОБА_114 та ОСОБА_115 , виконуючи умови договору від 21.08.2009, продовжили сплачувати останньому гроші в рахунок погашення заборгованості. 
В грудні 2009 ОСОБА_25 почав уникати зустрічі та переховуватись від ОСОБА_112 , створивши при цьому штучні перешкоди для останньої, у зв?язку з чим потерпілі були позбавлені можливості належним чином виконати умови договору займу від 21.08.2009.
Надалі, 26.07.2010 ОСОБА_25 , не чекаючи виконання ОСОБА_112 та ОСОБА_121 своїх зобов?язань за договором позики від 21.08.2009 в повному обсязі, з метою реалізації злочинного наміру, направленого на заволодіння шляхом шахрайства вищевказаною квартирою, передав технічний паспорт та інші документи, що встановлюють право на вищевказану квартиру та надав вказівку ОСОБА_29 , яка не здогадуючись про протиправні дії ОСОБА_25 і довіряючи йому, виконувала всі його вказівки, прибула до приміщення приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_33 по АДРЕСА_4 , та не отримавши прямої згоди ОСОБА_112 на продаж квартири, таємно від потерпілих, використовуючи право розпорядження квартирою, яка їй надавав договір комісії з ОСОБА_116 , надала довіреність від 16.07.2010 посвідченої ПН ХМНО ОСОБА_36 , ОСОБА_123 , яка діяла в інтересах останньої, уклала з ОСОБА_26 , формальний договір купівлі-продажу квартири за адресою: АДРЕСА_26 , внаслідок чого майно потерпілих вибуло з їх власності.
Таким чином, своїми умисними протиправними діями ОСОБА_25 , повторно, згідно з раніше розробленим злочинним планом, ігноруючи виконання ОСОБА_116 та ОСОБА_117 покладених на них цивільно-правовими правочинами обов?язків, обернув в свою користь їх квартиру розташовану за адресою: АДРЕСА_26 , чим завдав останнім, згідно з висновком судово-будівельної експертизи №10712 від 23.03.2016 матеріальну шкоду на суму 283153 гривень.
Крім того, згідно обвинувального акту, ОСОБА_25 , з метою заволодіння правом на майно ОСОБА_124 , спільно та в групі з ОСОБА_125 , заздалегідь маючи намір на заволодіння об?єктом нерухомості та переслідуючи умисел спрямований на використання для своїх власних потреб чужого майна, 17.12.2009, приблизно 18 годині 00 хвилин прибув до приміщення приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_32 за адресою: АДРЕСА_3 , де на той час його вже очікував ОСОБА_126 . ОСОБА_25 з метою найбільш слушного моменту для обману останнього, призначив йому заздалегідь зустріч, через ОСОБА_31 , яка виступала довіреною особою ОСОБА_25 , з тією метою, щоб ОСОБА_127 за час очікування стомився психологічно і втратив увагу до змісту підписуваних документів.
ОСОБА_127 , прибув за даною адресою з метою укладання з ОСОБА_25 договору позики на суму 17700 доларів США (згідно з офіційним курсом валют Національного банку України на дату укладання договору 1 долар США коштував 7,97 гривень) та договору іпотеки, предметом якого виступала належна йому на праві приватної власності нежитлова будівля літ «М» розташована за адресою: м. Харків, Крупської набережна, 7. 
Далі, ОСОБА_56 вміючи розташувати до себе співрозмовника в процесі спілкування з ОСОБА_128 , переслідуючи намір направлений на використання для своїх особистих потреб довіру останнього, впевнила ОСОБА_129 з метою уникнення будь яких сумнівів у останнього, у вигідності отримання грошових коштів у ОСОБА_25 .
Місцем укладання договорів з ОСОБА_130 , ОСОБА_25 обрав саме нотаріальну контору приватного нотаріуса ОСОБА_32 , розташовану по АДРЕСА_3 , оскільки він був з нею знайомий, систематично оформляв правочини зі своєю участю, підтримував з нею довірливі стосунки, а також знав, що ОСОБА_53 під час оформлення операцій з його участю недбало відноситься до своїх обов?язків. Недбалість приватного нотаріуса ОСОБА_32 , яку ОСОБА_25 вирішив використовувати для вчинення злочинів, не посвячуючи її в злочинний намір, полягала в тому, що вона не роз?яснювала сторонам суті документів, що оформлюються. 
ОСОБА_25 повідомив ОСОБА_124 , що готовий на вигідних умовах дати йому в позику вищевказану суму грошей під заставу його нерухомого майна. Перед укладанням договору позики, ОСОБА_25 за попередньою змовою з ОСОБА_125 , переслідуючи злочинний умисел спрямований на незаконне заволодіння правом на чуже майно та використання його для своїх власних потреб, надав вказівку нотаріусу ОСОБА_131 крім домовору позики, договору про задоволення вимог іпотеко держателя підготувати договір комісії з ОСОБА_125 , про укладання якого ОСОБА_127 обізнаний не був. Договір комісії надавав ОСОБА_132 за узгодженням з ОСОБА_25 , право на продаж вищевказаної нежитлової будівлі.
17.12.2009 між ОСОБА_25 та ОСОБА_130 був укладений договір позики строком на 6 місяців, а саме - до 17.06.2010 на суму 17700 доларів США (згідно з офіційним курсом валют Національного банку України на дату укладання договору 1 долар США коштував 7,97 гривень), договір про задоволення вимог іпотекодержателя, предметом якого виступала нежитлова будівля літ. «М» за адресою: м. Харків, Крупської набережна, 7, та договір комісії з ОСОБА_125 , який був підписаний шляхом обману та без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином, а саме, ОСОБА_127 не мав наміру продавати нежитлову будівлю літ. «М» розташовану за адресою: м. Харків, Крупської набережна, 7. 
При цьому, приватний нотаріус ОСОБА_53 , знаходячись в довірчивих відносинах з ОСОБА_25 , не здогадуючись про наявність у нього злочинного наміру, направленого на заволодіння чужим майном, вважаючи, що ОСОБА_127 ознайомлений ОСОБА_25 з умовами отримання позики, а так само із змістом договору комісії, не роз?яснила потерпілому умови підписаних ним всіх договорів. 
Так само, ОСОБА_25 , усвідомлюючи, що вартість предмету іпотеки і комісії значно перевищує розмір зобов?язань ОСОБА_124 по поверненню грошових коштів за договором позики, з метою штучного завищення їх розміру, без відома потерпілого, передбачив в договорі позики наявність необґрунтовано великих штрафних санкцій за прострочення в погашенні заборгованості, які він, надалі, використав для покриття різниці між сумою, нібито, вирученою комісіонером ОСОБА_125 від майбутнього продажу майна ОСОБА_124 і розміром основного зобов`язання позичальника перед ним. Таким чином, ОСОБА_25 заздалегідь передбачив спосі штучного ухилення від кримінальної і цивільної відповідальності комісіонера за порушення договору комісії, використовуючи, передбачене цивільним правом правило заліку взаємних вимог сторін. 
Після укладання вищевказаного договору, в приміщенні нотаріуса ОСОБА_32 , ОСОБА_30 умисно ввела ОСОБА_124 в оману, щодо своїх справжніх намірів з надання йому допомоги по виплаті суми боргу грошових коштів узятих у ОСОБА_25 , а саме, ОСОБА_133 запропонувала ОСОБА_134 у присутності ОСОБА_25 свої послуги щодо передачі щомісячних платежів ОСОБА_25 , наголошуючи на тому, що вона є довіреною особою у ОСОБА_25 , на що останній в присутності ОСОБА_124 дав згоду. 
Надалі, починаючи з січня 2010 та до червня 2010 включно, ОСОБА_30 ввівши в оману ОСОБА_124 з корисливих мотивів та для власних потреб, отримувала від останнього щомісячні платежі та основну суму боргу в рахунок погашення суми займу за договором позики від 17.12.2009, обернувши їх на свою користь. 
Таким чином скориставшись довірою з боку ОСОБА_135 , ОСОБА_25 спільно з ОСОБА_125 шляхом обману отримали підписаний ОСОБА_130 та нотаріально посвідчений договір комісії на нежитлову будівлю розташовану за адресою: АДРЕСА_27 , на підставі якого отримали можливість розпоряджатися вищевказаною будівлею без відома і волі потерпілого. 
Але, довести свій злочинний умисел ОСОБА_25 з ОСОБА_125 по заволодінню правом на нерухоме майно ОСОБА_124 , а саме нежитловою будівлею літ «М» по Крупській набережній, 7 в м. Харкові, яка згідно з висновком судово- будівельної експертизи № 7155/10487 від 24.10.2016 становить 511680 гривень- не змогли, у зв`язку з тим, що був ув`язнений та позбавлений можливості надавати вказівки та дозвіл ОСОБА_136 здійснювати будь-які формальні правочини. 
Крім того, згідно обвинувального акту, ОСОБА_25 , з метою заволодіння правом на майно ОСОБА_137 та ОСОБА_14 , заздалегідь маючи намір та переслідуючи умисел спрямований на використання для своїх власних потреб чужого майна, 21.12.2009, приблизно о 18 годині 00 хвилин прибув до приміщення приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_32 за адресою: АДРЕСА_3 , де на той час його вже очікували ОСОБА_138 та ОСОБА_14 які прибули за декілька годин до приїзду самого ОСОБА_25 , який з метою найбільш слушного моменту для обману останніх, призначив їм заздалегідь зустріч, через ОСОБА_31 , яка виступала довіреною особою останнього, з тією метою, щоб ОСОБА_138 та ОСОБА_14 за час очікування стомилися психологічно і втратили увагу до змісту підписуваних документів. 
ОСОБА_138 та ОСОБА_14 прибули за вищевказаною адресою з метою укладання з ОСОБА_25 договору позики на суму 20000 доларів США (згідно з офіційним курсом валют Національного банку України на дату укладання договору 1 долар США коштував 7,97 гривень) та договору іпотеки, предметом якого виступала їх спільно придбана квартира розташована за адресою: АДРЕСА_28 , яка була зареєстрована на ОСОБА_139 . 
Далі, ОСОБА_56 вміючи розташувати до себе співрозмовника в процесі переслідуючи намір направлений на використання для своїх особистих потреб довіру останніх, впевнила ОСОБА_137 та ОСОБА_14 з метою уникнення будь яких сумнівів, у вигідності отримання грошових коштів саме у ОСОБА_25 . 
Місцем укладання договорів з ОСОБА_140 та ОСОБА_14 , ОСОБА_25 обрав саме нотаріальну контору приватного нотаріуса ОСОБА_32 , розташовану по АДРЕСА_3 , оскільки він був з нею знайомий, систематично оформляв правочини зі своєю участю, підтримував з нею довірливі стосунки, а також знав, що ОСОБА_53 під час оформлення операцій з його участю недбало відноситься до своїх обов?язків. Недбалість приватного нотаріуса ОСОБА_32 , яку ОСОБА_25 вирішив використовувати для вчинення злочину, не посвячуючи її в злочинний намір, полягала в тому, що вона не роз?яснювала сторонам суті документів, що оформлюються. 
У момент укладання договору позики, ОСОБА_25 переслідуючи злочинний умисел спрямований на незаконне заволодіння правом на чуже майно та використання його для своїх власних потреб, несподівано для ОСОБА_137 та ОСОБА_14 змінив умови надання грошових коштів у борг, а саме, замість договору позики та договору іпотеки запропонував укласти договір купівлі продажу належної їм на праві власності квартири розташованої за адресою: АДРЕСА_28 . 
При цьому ОСОБА_25 , маючи досвід спілкування з громадянами та використовуючи ці навички, з метою особистого збагачення, запевнив ОСОБА_137 та ОСОБА_14 в тому, що даний договорів купівлі-продажу є рівнозначним договору позики та договору іпотеки, крім того, він не буде здійснювати державної реєстрації даного договору до закінчення строку виконання усного договору позики, а саме до 21.12.2010, тим самим умисно ввів в оману останніх, щодо своїх справжніх злочинних намірів, а саме - під приводом укладання цивільно-правового договору купівлі - продажу отримав доступ та право на майно ОСОБА_137 та ОСОБА_14 - квартири розташованої з адресою: АДРЕСА_28 . 
У свою чергу, будучи впевненими в тому, що реалізовують свої законні права, спрямовані на користь їх інтересів, ОСОБА_138 за згодою дружини ОСОБА_14 добровільно підписав договір купівлі-продажу зареєстрованої на ньому квартири, без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином, а саме, не маючи наміру продавати квартиру розташовану за адресою: АДРЕСА_28 , оскільки іншого житла вони не мали. 
З метою подальшої реалізації з злочинного наміру, посилаючись на передбачені усним договором іпотеки, зобов`язання іпотекодателей, ОСОБА_25 отримав від потерпілих технічний паспорт та інші документи, що встановлювали право власності на вищевказану квартиру, а так само завірив ОСОБА_137 та ОСОБА_14 в можливості погашення заборгованості і після закінчення терміну усного договору. 
Таким чином, скориставшись довірою з боку ОСОБА_137 та ОСОБА_14 , ОСОБА_25 шляхом обману отримав підписаний ОСОБА_140 нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу на квартиру розташовану за адресою: АДРЕСА_28 , на підставі якого отримав можливість розпоряджатися вищевказаною квартирою без відома і волі потерпілих. 
Після укладання вищевказаного договору, в приміщенні нотаріуса ОСОБА_32 , ОСОБА_30 умисно ввела ОСОБА_137 та ОСОБА_14 в оману, щодо своїх справжніх намірів з надання їм допомоги по виплаті суми боргу грошових коштів узятих у ОСОБА_25 , а саме, ОСОБА_56 запропонувала ОСОБА_141 та ОСОБА_14 у присутності ОСОБА_25 свої послуги щодо передачі щомісячних платежів ОСОБА_25 , наголошуючи на тому, що вона є довіреною особою у ОСОБА_25 , на що останній дав згоду. 
Надалі, починаючи з січня 2010 та до червня 2010 включно, ОСОБА_30 ввівши в оману ОСОБА_142 та ОСОБА_14 з корисливих мотивів та для власних потреб, отримувала від останніх щомісячні платежі в рахунок погашення суми займу за усним договором позики від 21.12.2009, обернувши їх на свою користь. 
Надалі, ОСОБА_138 та ОСОБА_14 продовжуючи не здогадуватися про злочинний намір ОСОБА_25 заволодіти правом на квартиру, що належала їм на праві власності, виконуючи умови усного договору позики, продовжив сплачувати ОСОБА_25 через ОСОБА_31 гроші в рахунок погашення заборгованості. 
Надалі, ОСОБА_25 ,02.09.2010 не зважаючи на виконання ОСОБА_140 та ОСОБА_14 своїх зобов?язань за його умовами від 21.12.2009, з метою реалізації злочинного наміру, направленого на заволодіння шахрайським шляхом вищевказаною квартирою, прибув до КП «Харківське міське БТІ» та звернувся із завою про реєстрацію права власності на нерухоме майно, при цьому надав формальний договір купівлі-продажу квартири розташованої за адресою: АДРЕСА_28 , після чого, 02.09.2010 КП «Харківське міське БТІ», за ОСОБА_25 було зареєстроване право власності на квартиру розташовану за вищевказаною адресою, в наслідок чого майно потерпілих остаточно вибуло з їх власності. 
Таким чином, своїми умисними протиправними діями ОСОБА_25 , повторно, згідно з раніше розробленим злочинним планом, ігноруючи виконання ОСОБА_140 та ОСОБА_14 покладених обов?язків, заволодів правом на належну їм квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_28 , чим завдав останнім, згідно з висновком судово-будівельної експертизи №7697 від 18.10.2013 матеріальну шкоду на суму 253779 гривень.
Крім того, згідно обвинувального акту, ОСОБА_25 , з метою заволодіння правом на майно ОСОБА_16 , ОСОБА_143 , ОСОБА_144 та ОСОБА_145 , заздалегідь маючи намір на заволодіння об?єктом нерухомості та переслідуючи умисел спрямований на використання для своїх власних потреб чужого майна, 27.09.2010, приблизно о 16 годині 30 хвилин прибув до приміщення приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_146 за адресою: АДРЕСА_6 , де на той час його вже очікувала ОСОБА_16 , яка діяла від свого імені та на підставі довіреності від імені своє матері ОСОБА_147 , ОСОБА_144 та ОСОБА_145 , яка прибула за декілька годин до приїзду самого ОСОБА_25 , який з метою найбільш слушного моменту для обману останніх, призначив їм зустріч заздалегідь, з тією метою, щоб остання за час очікування стомилася психологічно і втратила увагу до змісту підписуваних документів. 
ОСОБА_16 , ОСОБА_144 та ОСОБА_148 , прибули за даною адресою з метою укладання з ОСОБА_25 договору позики на суму 21000 доларів США (згідно з офіційним курсом валют Національного банку України на дату укладання договору 1 долар США коштував 5,78 гривень) та іпотечного договору, предметом якого виступала їх спільна квартира розташована за адресою: АДРЕСА_29 . 
Місцем укладання договорів з ОСОБА_16 , ОСОБА_144 та ОСОБА_149 , ОСОБА_25 обрав саме нотаріальну контору приватного нотаріуса ОСОБА_35 , розташовану по АДРЕСА_6 , оскільки він був з нею знайомий, систематично оформляв правочини зі своєю участю, підтримував з нею довірливі стосунки, а також знав, що ОСОБА_150 під час оформлення операцій з його участю недбало відноситься до своїх обов?язків. Недбалість приватного нотаріуса ОСОБА_35 , яку ОСОБА_25 вирішив використовувати для вчинення злочинів, не посвячуючи її в злочинний намір, полягала в тому, що вона не роз?яснювала сторонам суті документів, що оформлюються. 
ОСОБА_25 повідомив ОСОБА_16 , ОСОБА_144 та ОСОБА_145 , що готовий на вигідних умовах дати їм в позику вищевказану суму грошей під заставу їх нерухомого майна. 
27.09.2010 між ОСОБА_25 , та ОСОБА_16 , яка діяла від свого імені та на підставі довіреності від імені своє матері ОСОБА_147 , ОСОБА_151 та ОСОБА_149 , був укладений договір позики строком на три роки, а саме - до 27.06.2013 на суму 210000 доларів США (згідно з офіційним курсом валют Національного банку України на дату укладання договору 1 долар США коштував 5,78 гривень), з яких останні на руки отримали 13000 доларів США, а 8000 доларів США склали відсотки за користування позикою, щомісяця позичальники повинні були сплачувати ОСОБА_25 , платежі згідно із графіком виплати щомісячних платежів, останній платіж складав 5120 доларів США, також, був укладений договір про задоволення вимог іпотекодержателя між ОСОБА_25 та ОСОБА_16 , яка діяла від свого імені та на підставі довіреності від імені своє матері ОСОБА_147 , ОСОБА_152 та ОСОБА_149 , який був укладений як засіб забезпечення виконання зобов?язань за вищевказаним договором позики, предметом якого виступала їх спільна квартира розташована за адресою: АДРЕСА_29 . З метою подальшої реалізації злочинного наміру, посилаючись на передбачені договором про задоволення вимог іпотекодержателя, зобов?язання іпотекодателей, ОСОБА_25 отримав від ОСОБА_16 технічний паспорт та інші документи, що встановлювали право власності на вищевказану квартиру, а так само завірив ОСОБА_16 , ОСОБА_153 та ОСОБА_145 , в можливості погашення заборгованості і після закінчення терміну договору позики, чим навмисно ввів в оману потерпілих, з метою використання у майбутньому прострочених платежів на свою користь.
При цьому, приватний нотаріус ОСОБА_154 , знаходячись в довірчих відносинах з ОСОБА_25 , не здогадуючись про наявність у нього злочинного наміру, направленого на заволодіння чужим майном, вважаючи, що ОСОБА_16 , ОСОБА_152 та ОСОБА_148 , ознайомлені ОСОБА_25 з умовами отримання позики, а так само із змістом договору про задоволення вимог іпотекодержателя, не роз?яснила потерпілим умови підписаних ними всіх договорів. 
Продовжуючи не здогадуватися про злочинний намір ОСОБА_25 заволодіти правом на квартиру, що належить їй на праві приватної власності, виконуючи умови договору позики від 15.05.2009, продовжила сплачувати останньому гроші в рахунок погашення заборгованості. 
Продовжуючи не здогадуватися про злочинний намір ОСОБА_25 заволодіти правом на квартиру, що належить їм на праві власності, ОСОБА_16 , ОСОБА_152 та ОСОБА_155 , з жовтня 2010 виконуючи умови договору позики від 27.09.2010, розпочали періодично сплачувати останньому гроші в рахунок погашення заборгованості.
Але, довести свій злочинний умисел ОСОБА_25 по заволодінню правом на нерухоме майно ОСОБА_16 , ОСОБА_147 , ОСОБА_152 та ОСОБА_145 , а саме квартиру АДРЕСА_30 , яка згідно з висновком судово- будівельної експертизи № 10719 від 23.03.2016 становить 287705 грн.- не зміг, у зв?язку з тим, що був ув?язнений та позбавлений можливості надавати вказівки довіреним особам та здійснювати будь-які формальні правочини. »
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_25 свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 190, ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 190 КК України не визнав, просив виправдати, зазначивши, що якщо б він мав намір заволодіти квартирою ОСОБА_156 після укладання 20.12.2006 договору позики, договору про задоволення вимог іпотекодержателя та укладання довіреності, то 30.10.2008 не уклав би з ними ще один договір позики на суму 17 000 доларів США. В подальшому, через 10 років Полянські звернулися до суду, та судовим рішенням їм повернули їх квартиру. При цьому, позовні вимоги про повернення йому грошових коштів залишилися поза увагою, оскільки сплинув строк позовної давності. Тобто, у ОСОБА_156 залишилась і квартира і його кошти. За епізодом ОСОБА_12 повідомив, що посилання сторони обвинувачення на те, що він призначав зустрічі заздалегідь, щоб під час очікування потерпілі втомилися психологічно, є голослівними та зроблені на припущеннях. Зазначив, що нотаріус ОСОБА_49 роз`яснював присутнім суть документів, що оформлюються. На даний час квартира не вибула з володіння ОСОБА_157 , та залишилася у їх розпорядженні. Гроші, які потерпілі брали у нього у позику йому не повернули. За епізодом потерпілої ОСОБА_15 , повідомив, що про домовленість між ОСОБА_15 та ОСОБА_125 йому нічого не відомо. З ОСОБА_15 він уклав договір міни кухонного комбайну на квартиру з доплатою 150 000 гривень, оскільки вона мала намір продати свою квартиру, однак не могла, оскільки вона була гостинного типу. На теперішній час ці кімнати перебувають у її розпорядженні та грошові кошти з комбайном йому не повернуті. ОСОБА_60 та ОСОБА_61 звернулися до нього з метою отримання договору позики. Договір комісії ніяк не впливав на договірні відносини. На даний час будинок перебуває у володінні ОСОБА_158 та гроші йому не повернуті. Зустрічей з ОСОБА_159 він не уникав, доказів на підтвердження цього не має. Між ОСОБА_19 , ОСОБА_73 та ним був укладений договір позики, договір іпотеки, а вже потім договір комісії. Штрафні санкції були передбачені саме договором позики, а не комісії. Нотаріус ОСОБА_53 роз`яснювала сторонам суть підписаних договорів. ОСОБА_17 , ОСОБА_18 та ОСОБА_103 звернулися до нього з метою отримати позику, в подальшому вони знов звернулись із проханням ще надати їм у позику грошей. Оскільки первісна сума позики дорівнювала вартості квартири, вони уклали договір купівлі-продажу. На даний час квартира перебуває у їх володінні, оскільки правочин визнали недійсним, а гроші йому ніхто не повернув. З ОСОБА_130 він укладав договір позики, договір про задоволення вимог іпотекодержателя, а договір комісії був укладений між ОСОБА_130 та ОСОБА_160 . Ніякої змови у нього з ОСОБА_125 не було, та йому не відомо чи вводила вона ОСОБА_124 в оману. З ОСОБА_13 та ОСОБА_13 він уклав договір купівлі-продажу квартири, при цьому не змінюючи ніяких намірів. На даний час квартира перебуває у їх володінні, гроші йому ніхто не повернув. З ОСОБА_116 та ОСОБА_117 він підписав договір позики та договір іпотеки, договір комісії вони підписали із ОСОБА_161 , чому він не знає. Про відносини ОСОБА_137 та ОСОБА_14 із ОСОБА_125 йому нічого не відомо. Між ОСОБА_162 та ним було укладено договір купівлі-продажу квартири, який на даний час є чинним, але квартиру вони не залишили та гроші з продажу не повернули. Між ОСОБА_162 та ним було укладено договір позики та договір про задоволення вимог іпотекодержателя під заставу квартири. ОСОБА_100 за договором позики отримала у нього грошові кошти, однак матеріали кримінального провадження містять копію розписки про повернення нею коштів, яка підроблена.
На запитання прокурора обвинувачений ОСОБА_25 відповів, що порушення потерпілими виконання зобов`язань були, він їх фіксував у зошиті, або телефонував їм. Договорами не було передбачено продавати майно без згоди власників. ОСОБА_21 надала йому довіреність, на підставі якої він здійснив продаж квартири, оскільки умови договору не виконувались. Полянські через суд визнали довіреність недійсною, на підставі чого, було скасовано договір купівлі-продажу. Грошові кошти він собі не повернув, оскільки пройшов строк позовної давності. Потерпілі повідомлялись про відчуження їх майна. ОСОБА_163 бажала продати свої кімнати, але не могла, оскільки були співвласники, тому вони склали договір міни із доплатою. Полянська взяла гроші у позику, підписала довіреність, в якій зазначалось, що якщо вона не поверне гроші, буде зроблений виконавчий напис нотаріуса, та довіреність набуде чинності. Полянська звернулася до суду та виконавчий напис був скасований, а тому довіреність втратила чинність. Квартиру він продавав особисто тільки ОСОБА_164 . З ОСОБА_165 вони разом навчались, а ОСОБА_166 є матір`ю його дитини. Бути поручителем ОСОБА_164 ніхто не бажав, тому він оформив довіреність. Друбецьких до укладання договорів він не знав, квартиру їх він оглядав. Умови кредитування вони обговорювали. Квартира була відчужена, оскільки порушувались умови договору. З ОСОБА_167 його познайомила ОСОБА_56 , він оглядав її кімнати до укладання договору. До укладання договору він не дивився будинок ОСОБА_158 . Грошові кошти потерпілі отримували до укладання договору комісії. 
На запитання потерпілого ОСОБА_11 обвинувачений відповів, що договір комісії був укладений із ОСОБА_161 , при укладанні договору він перебував біля дверей нотаріуса, а не в кабінеті. Він пам`ятає, що з Друбецькими була дитина – хлопець, але він не знав, що це їх син. Грошові кошти на повернення позики він в повному обсязі не отримав.
На запитання потерпілої ОСОБА_16 обвинувачений відповів, що ОСОБА_27 його батько. Власником квартири АДРЕСА_31 згідно витягу є ОСОБА_27 .
На запитання захисника обвинувачений відповів, що у договорах позики були передбачені строки виконання зобов`язання та наслідки їх не виконання. Було прописано, якщо буде пропущена декілька платежів, то позикодавець має право достроково витребувати всю суму позики та звернути стягнення на іпотечне майно. До договору позики укладались договори про задоволення вимог іпотекодержателя. З договорами позики він ретельно ознайомлювався, звертаючи увагу на дати та суми. Потерпілі отримували або нотаріальну копію, або другий примірник договорів позики. Право реалізувати іпотечне майно у разі порушення зобов`язань він мав, та надавав дозвіл комісіонерам. Було багато договорів, коли позичальники повністю виконували свої зобов`язання та отримували своє майно, він знімав заборону відчуження у нотаріуса. Квартира ОСОБА_157 перебуває у їх володінні та вони нею користуються. Після визнання недійсним договору купівлі-продажу, ОСОБА_168 гроші у розмірі 20 000 доларів США йому не повернули. Квартира перебуває у їх володінні, а гроші не повернуті. ОСОБА_163 уклала договір міни з ним, та ще взяла у нього гроші у позику, які потім повертала. На теперішній час кімнати ОСОБА_169 перебувають у її володінні. За договором купівлі продажу з ОСОБА_170 він гроші за квартиру сплатив. Чи повертала ОСОБА_171 йому грошові кошти він не пам`ятає. Якщо після продажу іпотечного майна суми на погашення позики вистачало, то зобов`язання за договором позики припинялись. Від ОСОБА_172 він гроші не отримував. Після отримання коштів від потерпілих він надавав розписки.
На запитання обвинуваченого ОСОБА_26 обвинувачений ОСОБА_25 відповів, що він прийшов до нотаріуса з договором позики, укладеним з Полянськими та їх розписками, повідомивши, що не повернута повна сума позики. Нотаріус пояснила, що повідомить протягом 30 днів Полянських, та якщо вони будуть заперечувати, не буде безспірності та не може бути виданий виконавчий напис, тобто потрібно буде звертатися з позовом до суду. Через 30 днів нотаріус повідомила, що заперечень від ОСОБА_156 не надійшло та вчинила виконавчий напис.
На запитання потерпілої ОСОБА_14 обвинувачений ОСОБА_25 відповів, що оформив з нею договір купівлі-продажу безстроковий. Право отримувати гроші від неї ОСОБА_30 не мала.
На запитання суду потерпіла ОСОБА_14 відповіла, що ОСОБА_25 її обманув, оскільки підсунув договір купівлі-продажу квартири за маленьку суму замість договору позики.
Обвинувачений ОСОБА_25 додатково повідомив, що ніяких грошей від ОСОБА_132 він не отримував. З договором купівлі-продажу ОСОБА_173 ознайомились та підписали.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_26 свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 190, ч. 4 ст. 190 КК України не визнав, просив виправдати, зазначивши, що ніякого сумісного злочинного плану у нього з ОСОБА_25 не було, вони не мали намірів на заволодіння майном інших осіб, вважав обставини, викладені у обвинувальному акті вигадками. По епізоду Полянських зазначив, що 30.01.2009 він придбав квартиру у ОСОБА_25 , який був продавцем за дорученням, сплативши йому кошти. В подальшому він поміняв цю квартиру, уклавши із ОСОБА_25 та ОСОБА_174 договір міни. Полянські за судовими рішеннями повернули собі квартиру, однак гроші йому повернуті не були. За епізодом ОСОБА_19 та ОСОБА_69 пояснив, що 01.12.2008 він уклав з ними договір комісії. Щодо посилань у обвинувальному акті про недбалість нотаріуса та те, що він не був присутній під час підписання цього договору заперечував, пояснивши, що звертався до слідчого з клопотанням про витребування відомостей про прив`язку його номеру телефону до базових станцій, які підтвердять, що він на той час перебував у приміщенні нотаріальної контори, однак слідчий ці докази до матеріалів кримінального провадження не долучив. Зазначив, що при укладанні договору комісії комітенти вартість майна визначали самі. За епізодом ОСОБА_20 та ОСОБА_87 пояснив, що 25.03.2009 він уклав з ними договір комісії, повідомивши їх при цьому, що він в подальшому буде вимушений сплатити за них борг, якщо вони будуть не змозі його повернути. ОСОБА_20 повідомляла, що гроші їй потрібні на ремонт квартири, однак, як було в подальшому встановлено при передачі квартири, ремонту зроблено не було, та на запитання куди вона витратила такі гроші, ОСОБА_20 не повідомила. Зазначив, що ОСОБА_20 після укладання договору комісії, знов 03.07.2009 звернулася до ОСОБА_25 з метою отримання коштів у позику та отримала додатково 8 500 доларів США, а тому посилання сторони обвинувачення є надуманими, оскільки якщо б вони з ОСОБА_25 мали намір заволодіти її квартирою після укладання договору комісії, то навіщо б тоді їй були надані додатково гроші. За епізодом ОСОБА_96 зазначив, що 13.04.2009 він уклав з нею договір комісії, та уклав договір поруки із ОСОБА_25 . В подальшому ОСОБА_25 звернувся до нього з вимогою повернути кошти за ОСОБА_99 , що він і зробив, повідомивши ОСОБА_175 . У подальшому він продав квартиру ОСОБА_96 та кошти, отримані з її продажу забрав собі, як частину витрачених ним на оплату боргу ОСОБА_25 .
На запитання прокурора обвинувачений ОСОБА_26 відповів, що з ОСОБА_25 вони разом навчались, а з ОСОБА_161 він познайомився через ОСОБА_176 . Покупцем квартири ОСОБА_164 він був, оскільки йому підійшла ця квартира, ніякої фінансової вигоди у нього не було. Потерпілі повідомляли про намір продати своє майно через договори комісії, із дорученням це зробити йому.
На запитання ОСОБА_11 обвинувачений відповів, що він уклав 05.06.2010 договір купівлі-продажу їх квартири з ОСОБА_29 , виплативши їй грошові кошти.
На запитання захисника ОСОБА_10 обвинувачений відповів, що станом на 30.01.2009 Полянських він не знав, вперше їх побачив, після того як ОСОБА_25 продав йому квартиру. До моменту укладання договору комісії з ОСОБА_19 та ОСОБА_73 він знайомим не був. Наміру обманювати цих осіб він не мав, неправдиву інформацію ним не надавав. Він отримував винагороду як комісіонер у розмірі, передбаченому у договорі комісії. Ніякого майна від ОСОБА_177 та ОСОБА_178 він не отримував. Неправдивої інформації ОСОБА_179 він не повідомляв, отримав винагороду як комісіонер за договором комісії.
Колегія суддів, у відповідності до ст. 94 КПК України, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних – з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, виходячи з приписів ст. 373 ч. 3 КПК України, відповідно до яких, обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення, дійшла висновку, що обставини обвинувачення ОСОБА_25 та ОСОБА_26 , викладені у обвинувальних актах, не знайшли свого об`єктивного підтвердження, а тому ОСОБА_25 та ОСОБА_26 підлягають виправданню виходячи з наступного.
У судовому засіданні були допитані потерпілі. 
Допитаний у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_11 повідомив суду, що ОСОБА_25 він знає, ОСОБА_26 практично не знає. З ОСОБА_25 він познайомився з метою отримання грошових коштів у позику під проценти із заставою на покупку нежитлового приміщення. Він взяв у ОСОБА_25 кредит у сумі 160 000 доларів США. 04.04.2007 вони у приміщенні нотаріуса ОСОБА_180 оформили договір позики та іпотеки на суму 196 000 доларів США. Подвезько віддав йому 160 000 доларів США, 36 000 доларів США це були проценти. Потім він зайняв ще 120 000 доларів США та віддав їх ОСОБА_25 за рахунок погашення позики. Подвезько написав розписку на часткове погашення позики та повідомив, що борг залишився 76 000 доларів США. У подальшому він кожного місяця віддавав ОСОБА_25 по 3 000 доларів США, а той писав розписки. У лютому 2008 він не зміг додзвонитись до ОСОБА_25 протягом 5-10 днів. А потім ОСОБА_25 повідомив, що у нього прострочка виконання зобов`язання. Потім він взяв позику у банку та віддав ОСОБА_25 останні 76 000 доларів США, а ОСОБА_25 повідомив, що ОСОБА_181 вже не працює. ОСОБА_25 вимагав від нього ще 10 000 доларів США, які він йому віддав. Потім ОСОБА_25 сказав їм приїхати до нотаріуса для того, щоб оформити довіреність на ОСОБА_29 для зняття заборони на квартиру, але був укладений договір комісії. У подальшому ОСОБА_29 продала їх квартиру ОСОБА_26 . Розписка на суму 120 000 доларів США якимось чином опинилась у ОСОБА_25 . Потім ОСОБА_25 звернувся до суду про стягнення з них грошових коштів за договором позики, та було винесено рішення, яке набуло законної сили. 
На запитання прокурора потерпілий ОСОБА_11 відповів, що про ОСОБА_25 він дізнався з оголошення у газеті про надання грошових коштів у позику. Перед підписанням договорів вони їх не читали, просто підписали. Потім ОСОБА_25 надав їм примірник договору та гроші. Він розумів, що бере у Подвезька гроші у позику, а квартира була, як гарантія що він поверне ці гроші. Для цього він передав ОСОБА_25 документи на квартиру, тобто заставою були документи на квартиру, а не сама квартира. Нотаріуса ОСОБА_180 він побачив тільки після того, як заплатив йому гроші за роботу. Документи надавав йому підписати ОСОБА_25 , а не нотаріус. Виплати ОСОБА_25 він здійснював своєчасно. Тільки у лютому, коли ОСОБА_25 був відсутній, він не зміг йому віддати своєчасно суму. Він розумів, що у ОСОБА_25 у заставі документи на квартиру, а не сама квартира. Після того, як він погасив весь борг, вони з ОСОБА_25 уклали довіреність із ОСОБА_29 для зняття заборон з квартири, її підписала його дружина. Вони думали, що підписують довіреність, а підписали договір комісії, оскільки підписували чистий лист. Нотаріуса ОСОБА_182 вони взагалі у цей день не бачили. ОСОБА_166 була присутня у нотаріальній конторі. Дозвіл на продаж їх квартири вони не надавали. 
На запитання свого представника потерпілий ОСОБА_11 відповів, що договори вони не читали, а просто підписали, право на ознайомлення з договорами їх ніхто не обмежував. 
Допитана у судовому засіданні потерпіла ОСОБА_12 повідомила суду, що свідчення свого чоловіка ОСОБА_11 підтримує. Зазначила, що вони зателефонували за оголошенням у газеті щодо надання грошових коштів у позику. Після чого, до них приїхав якийсь чоловік, подивився їх квартиру та зателефонував ОСОБА_25 . ОСОБА_183 вони побачили один раз, коли він з іншими особами вибивали їм двері у квартирі, повідомивши, що квартира належить йому. Вони викликали поліцію, та з них взяли покази. 
На запитання прокурора потерпіла ОСОБА_12 , відповіла, що вони погодились на умови договору, який передбачав, що вони беруть 160 000 доларів США зі сплатою процентів 36 000 доларів США. ОСОБА_25 документи на квартиру спочатку не бажав брати, а вже у останню мить вони передали їх йому. Вони не розуміли, що ОСОБА_25 може продати їх квартиру, оскільки були впевнені, що повернуть борг. ОСОБА_184 вони виплатили у повному обсязі. Вони зараз сплачують ОСОБА_25 пеню, оскільки його не було у місті та вони не могли віддати йому частину боргу своєчасно. Обман ОСОБА_25 полягає в тому, що він не віддавав їм документи на квартиру, та нараховував пеню на суму боргу. Вона розуміла, що підписує довіреність ОСОБА_185 на те, щоб вона забрала документи у нотаріуса ОСОБА_180 . Вона підписувала чистий аркуш. Нотаріуса вона не бачила. 
На запитання свого представника потерпіла ОСОБА_12 відповіла, що не пам`ятає чи віддавала гроші ОСОБА_25 .
На запитання обвинуваченого ОСОБА_186 потерпіла ОСОБА_12 відповіла, що під заставу вони віддали документи на квартиру та приміщення, які точно не пам`ятає. Ніяких довідок для здійснення угод вона не отримувала та не готувала. Де знаходились документи на квартиру вона не знає. При підписанні довіреності вона його бачила, але думала, що документи на квартиру у нотаріуса ОСОБА_180 .
На запитання головуючого обвинувачений ОСОБА_26 відповів, що до ОСОБА_157 приїзжав виконавець, він також там був присутній.
Допитана у судовому засіданні потерпіла ОСОБА_13 повідомила суду, що ОСОБА_25 вона знає, ОСОБА_26 побачила у суді. У 2000 році вони придбали квартиру у м. Дергачі. Вони займались бізнесом на ТЦ ОСОБА_187 . Для цього вона постійно брала кредити у банку. Одного разу у її чоловіка вкрали барсетку з великою сумою грошей, які були потрібні для розрахунку за товар, а в банку грошей у позику на той час не давали. У банку їм дали телефон ОСОБА_25 . Її чоловік зустрівся з ОСОБА_25 та розповів, що він порядний. Вони домовились укласти договір позики під залог квартири. 03.07.2009 вони зустрілись у приватного нотаріуса ОСОБА_188 . У кабінет нотаріуса їх не запрошували. Їм винесли документи на ознайомлення, вони їх прочитали та погодились укласти договір позики та підписали його. ОСОБА_25 надав їм гроші у доларах та гривнях. Потім її чоловік зустрічався із ОСОБА_25 та віддавав йому по 660 доларів США у рахунок погашення позики. Потім вони дізнались, що ОСОБА_25 знаходиться у СІЗО та тоді вже вони ретельно прочитали договір, і побачили, що це не договір займу, а договір купівлі-продажу квартири. 
На запитання прокурора потерпіла ОСОБА_13 відповіла, що договір купівлі-продажу вони не підписували, а брали гроші у позику. Нотаріуси їм нічого не роз`яснювали. 
На запитання свого представника потерпіла ОСОБА_13 відповіла, що позику брали за домовленістю на 2 роки під заставу квартири.
Обвинувачений ОСОБА_25 додатково повідомив суду, що за рішенням Дергачівського районного суду Харківської області договір купівлі-продажу залишено чинним, та ОСОБА_189 виселені.
Допитана у судовому засіданні потерпіла ОСОБА_14 повідомила суду, що ОСОБА_25 вона знає, він надавав їм 21.12.2009 з чоловіком позику. Вони мали намір взяти позику у банку, але їм повідомили, що вони можуть звернутись до ОСОБА_25 для отримання позики під заставу, оскільки банк гроші не надає, та надали телефон Колеснікової. Вони зустрілись із ОСОБА_190 , вона подивилась їх квартиру. Вони повідомили ОСОБА_191 , що квартира під заставою у банку, оскільки треба сплатити остаток боргу, на що вона повідомила, що це не є проблемою, вона сплатить за них цю суму боргу банку, та квартиру зніміть із застави, для того, щоб потім під її заставу взяти позику у Подвезька. 21.12.2009 вони під`їхали до нотаріуса для оформлення договору позики та договору іпотеки, але на ознайомлення їм надали договір купівлі-продажу на іншу суму. Вони відмовились підписати цей договір, оскільки у цьому договорі нічого не було написано про позику, але це була обов`язкова вимога ОСОБА_25 . ОСОБА_25 вимагав повернути негайно 2 800, які ОСОБА_192 сплатила у банку. У них не було таких грошей, тому вони погодились підписати договір купівлі-продажу. При цьому, ОСОБА_25 завірив їх, що цей договір буде, як усний договір позики. ОСОБА_25 повідомив, що кожного місяця необхідно гроші віддавати ОСОБА_193 , тому вони так і робили. Потім він зателефонував та повідомив, що гроші треба віддавати йому. Пізніше до них прийшов ОСОБА_26 та повідомив, що їм необхідно підписати договір оренди, оскільки ОСОБА_25 оформив квартиру на себе. Вони бажали повернути квартиру собі, але ОСОБА_25 на той час був у СІЗО, а його брат ОСОБА_194 та ОСОБА_26 постійно змінювали ціну. Потім їм прийшли документи про те, що їх виселяють з цієї квартири. Вони звернулись до суду з позовом про визнання договору недійсним. У 2013 році її чоловік помер.
На запитання прокурора потерпіла ОСОБА_14 повідомила, що при підписанні договору їх з чоловіком ввели в оману, оскільки це був договір позики, а не договір купівлі-продажу.
На запитання захисника обвинувачених потерпіла ОСОБА_14 , відповіла, що їм погрожували під час підписання договору купівлі-продажу, оскільки вони відмовлялись, вимагали повернути 2 800, які сплатила ОСОБА_195 .
На запитання обвинуваченого ОСОБА_25 потерпіла ОСОБА_14 відповіла, що сума позики обумовлювалась із ОСОБА_190 . Договір вони підписали під загрозами, оскільки з них вимагали 2 800, які сплатила ОСОБА_195 у банку, а на той час у них таких грошей не було. Вони намагались вийти з приміщення нотаріуса, але їх не випускав охоронець. 102 вони не викликали. Гроші вони віддавали ОСОБА_193 за його вимогою, а з липня почали віддавати йому. 
Допитана у судовому засіданні потерпіла ОСОБА_15 повідомила суду, що з ОСОБА_26 вона знайома, ОСОБА_25 вона знає з 2008 року, коли уклала договір міни кухонного комбайну з доплатою 150 000 грн. Вона мала намір взяти у позику гроші під заставу квартири, однак квартира була комунальна, тому ОСОБА_25 ввів її у оману впевнивши про законність укладання договору міни. Після того, ОСОБА_25 будучі власником її квартири брав з неї гроші, як повернення позики. В подальшому її виселили та вона була вимушена знімати квартиру. Банки на той час гроші у позику їй не давали, оскільки квартира була комунальна. Коли вона повертала ОСОБА_25 гроші, розписки він їй не надавав.
На запитання прокурора потерпіла ОСОБА_15 відповіла, що вона стала ФОП та їй були потрібні гроші на бізнес у розмірі 100 000 грн. У газеті вона знайшла оголошення про надання грошей у позику. Після того, як вона зателефонувала за оголошенням, до неї приїхала ОСОБА_195 , подивившись квартиру вона зателефонувала ОСОБА_25 та він погодився надати позику. Коли вона приїхала до нотаріуса, ОСОБА_25 там не було, він під`їхав пізніше, а коли приїхав повідомив, що треба укладати договір міни, як договір позики, оскільки квартира комунальна. Вона запитувала, чому у договорі зазначена сума 150 000 грн, на що ОСОБА_25 їй повідомив, що 50 000 грн це проценти за користування позикою. ОСОБА_25 завірив її, що все буде добре, тому вона підписала цей договір. Вона не розуміла на той момент, що після підписання договору ОСОБА_25 стане власником її квартири, оскільки він впевнив її, що цей договір фіктивний. Гроші вона повертала ОСОБА_25 у доларах, оскільки він їй гроші дав у доларах. Розписки ОСОБА_25 їй не давав, оскільки казав, що за договором міни вони не надаються. У 2010 році їй надійшли повістки в суд про її виселення. Про переоформлення на себе квартири ОСОБА_25 її не повідомляв.
На запитання обвинуваченого ОСОБА_25 потерпіла ОСОБА_15 відповіла, що ОСОБА_196 її не обдурювала, а діяла за його вказівками. З ОСОБА_125 вона познайомилась через оголошення про надання грошей у позику під 2,5 %. Строк надання грошей у позику вона обумовила з ОСОБА_197 вона взяла у розмірі 20 000 доларів США за усним договором позики на 2 роки та віддавала по 500 доларів США щомісячно. Квартира зараз належить не їй. У нотаріуса вона мала намір укласти договір позики під заставу у вигляді її комунальної квартири. На її думку, вона повинна ще віддати ОСОБА_25 грошові кошти за рахунок погашення позики у розмірі 5 000 доларів США. 
Допитана у судовому засіданні потерпіла ОСОБА_16 повідомила суду, що ОСОБА_25 вона бачила декілька разів, ОСОБА_26 не знає. Вона мешкала разом із матір`ю та синами. У вересні 2010 їй знадобились гроші на лікування матері. Вона звернулась через оголошення до осіб, які надавали гроші у позику. З нею зв`язався хлопець ОСОБА_198 , який роз`яснив, які їй необхідні документи для надання грошей у позику. 27.09.2010 вона з синами приїхала до нотаріуса ОСОБА_199 , а мати залишилась дома. Переговорами у нотаріуса займався ОСОБА_198 . Потім приїхали ОСОБА_25 з якимось хлопцем, та повідомили їй, що можна отримати у позику 13 000 доларів США, а не менше, як вона бажала. ОСОБА_25 з нею практично не спілкувався. Вона знайомилась із договором позики візуально, не зачитувавши його. Після підписання договору їй надали кошти та забрали документи на квартиру. Гроші на погашення позики вона передавала брату ОСОБА_25 – ОСОБА_200 . До 2012 року про борг їй ніхто не нагадував, але потім прийшла вимога про дострокове погашення боргу. Вона зайняла гроші та зустрілась із ОСОБА_201 , віддавши йому гроші. Розписку він не написав, сказав, що напише її ОСОБА_25 , коли повернеться. Суму боргу вона погашає за виконавчим листом по справі, яка була розглянута ще до порушення кримінальної справи.
На запитання прокурора потерпіла ОСОБА_16 відповіла, що договір вона уклала на 21 000 доларів США, а на руки отримала 13 000 доларів США, 8 000 доларів США це були проценти. Деякий час у неї не було змоги платити гроші, вона сплатила 2 800 доларів США. Потім вона отримала вимогу на повернення дострокове суми боргу, та віддала гроші брату ОСОБА_194 у розмірі 10 000 доларів США, який розписку не написав, у зв`язку із чим, було складено акт. Потім вона дізналась від ОСОБА_202 , що квартира їй не належить. У нотаріуса вони читали чорновий варіант договору, ретельно його не читали. Вважає, що обман з боку ОСОБА_25 полягає у тому, що він збільшив суму позики. До кінця угоду вона не виконала.
На запитання захисника обвинувачених потерпіла ОСОБА_16 відповіла, що у договорі позики не зазначено, що вона діяла від імені матері на підставі довіреності. У подальшому потерпіла відмовилась від надання відповідей на запитання захисника на підставі ст. 63 Конституції України..
Від надання відповідей на запитання обвинувачених потерпіла ОСОБА_16 відмовилась із посиланням на ст. 63 Конституції України.
Допитана у судовому засіданні потерпіла ОСОБА_17 повідомила суду, що ОСОБА_25 знає, а ОСОБА_26 побачила у суді. На початку 2009 року вони вирішили сім`єю взяти гроші у позику. Вони зателефонували за оголошенням, до них прийшов чоловік ОСОБА_203 , який надав їй зразок договору. Порадившись із юристом, вони вирішили погодитись на ці умови. Після того, 22.05.2009 вони зустрілися у нотаріальній конторі, з ними був їх юрист, вони довго очікували ОСОБА_25 . Приїхавши, ОСОБА_25 запропонував підписати договір купівлі-продажу замість договору позики, казав що цей договір фіктивний. Їх впевнили, що ОСОБА_25 порядний, тому вони оформили договір купівлі-продажу для забезпечення їх зобов`язань за умовним договором позики. Кожного місяця вони віддавали по 600 доларів США, про відсотки вони домовились усно, оскільки у договорі це не було прописано. Гроші вони віддавали тільки ОСОБА_25 , до квітня 2010 року. Потім він не відповідав на її телефонні дзвінки. Додзвонилась вона до нього наприкінці літа 2010 року, та зустрілась з ним, віддавши весь борг. Однак, у подальшому ОСОБА_25 звернувся до суду з позовом про їх виселення. ОСОБА_25 весь час отримував від них гроші, а потім виселив через суд. Квартиру їм повертати ОСОБА_25 з самого початку не збирався. Її син записав розмову з ОСОБА_25 на диктофон.
На запитання прокурора потерпіла ОСОБА_17 відповіла, що 01.07.2009 вони знов звернулися до ОСОБА_25 про надання їм грошових коштів у розмірі 8 000 доларів США, про що написали розписку. Потім ОСОБА_25 звернувся про сплату йому додатково 40 000 доларів США. 
На запитання захисника обвинувачених потерпіла ОСОБА_17 відповіла, що з ОСОБА_25 вона уклала фіктивний договір купівлі-продажу для забезпечення позики. Гроші вона отримала не ті, як зазначені у договорі. Гроші вони за першим договором повернула у повному обсязі, а потім звернулась ще для отримання коштів. Коли саме вона повернула гроші не пам`ятає.
На запитання обвинуваченого ОСОБА_25 потерпіла ОСОБА_17 відповіла, що вона віддавала йому по 600 доларів США, які була винна за договором позики за розпискою на 8 000 доларів США. У подальшому потерпіла відмовилась від надання відповідей на запитання обвинуваченого на підставі ст. 63 Конституції України.
На запитання суду потерпіла ОСОБА_17 відповіла, що віддала ОСОБА_25 12 000 доларів США за першим договором, потім вона взяла у нього у позику ще 8 000 доларів США. Договір купівлі-продажу за рішенням суду визнаний фіктивним. Всі гроші за розпискою ОСОБА_25 з відсотками вона віддала.
На запитання прокурора потерпіла ОСОБА_17 відповіла, що квартира була єдина у них. Сенсу у неї продавати квартиру за таку низьку ціну не було.
Від надання відповідей на запитання захисника обвинувачених відмовилась із посиланням на ст. 63 Конституції України.
Допитана у судовому засіданні потерпіла ОСОБА_19 повідомила суду, що ОСОБА_25 вона знає з 2008 року. На той час банки грошей у позику не надавали, а вона мала намір купити магазин на ТЦ «Барабашово». Їй рекомендували ОСОБА_25 як того, хто надає гроші у позику. Вона підготувала всі документи та приїхала до нотаріуса, повідомивши, що їй необхідно 20 000 доларів США. Потім ОСОБА_25 подивився її магазин на ТЦ та її квартиру та погодився надати гроші у позику під заставу її квартири. 01.12.2008 вони зустрілися у нотаріуса ОСОБА_32 , де вони підписали договори позики та іпотеки. Договір комісії вона не підписувала. ОСОБА_26 у нотаріальній конторі не бачила. Через рік вона зрозуміла, що за договором комісії вона може втратити квартиру. Тому вона вирішила продати квартиру та магазин, щоб повернути гроші ОСОБА_25 , але у нотаріальній конторі повідомили, що її квартира оформлена на ОСОБА_29 . У подальшому вона звернулася до суду.
На запитання захисника обвинувачених потерпіла ОСОБА_19 відповіла, що ОСОБА_25 вона повернула загалом 4 700 доларів США, офіційно є 2 розписки, на яку суму не пам`ятає.
На запитання обвинуваченого ОСОБА_25 потерпіла ОСОБА_19 відповіла, що у його діях є шахрайство, оскільки він забрав у неї квартиру та магазин. У нотаріуса вона підписала договір позики та договір іпотеки, договір комісії вона не підписувала. До укладання угоди вона його знала декілька днів. Договори ретельно вона не читала, оскільки її завірили, що він порядний. 
На запитання обвинуваченого ОСОБА_26 потерпіла ОСОБА_19 відповіла, що вона дізналась про негативну оцінку ОСОБА_25 , тому боялася втратити квартиру та магазин, тому вона вирішила їх продати, щоб розрахуватись із ОСОБА_25 . На той час у неї була заборгованість перед ОСОБА_25 , коли вона утворилась не пам`ятає. У магазині на ТЦ вона торгувала верхнім одягом. 
На запитання суду потерпіла ОСОБА_19 відповіла, що договори вона уклала 01.12.2008, а гроші отримала 02.12.2008 на ТЦ Барабашово. Приміщення на Барабашово перебувало у її суборенді, договір оренди вона переписала на ОСОБА_25 .
Допитана у судовому засіданні потерпіла ОСОБА_20 повідомила суду, що ОСОБА_25 та ОСОБА_26 вона знає, у ОСОБА_25 вона брала кошти у борг, а ОСОБА_26 побачила коли він її виселяв. З ОСОБА_25 вона підписала договір позики та договір про задоволення вимог іпотекодержателя.
На запитання прокурора потерпіла ОСОБА_20 відповіла, що мала намір зробити ремонт у квартирі, а банки гроші у позику не надавали, тому вона знайшла оголошення у газеті про надання кредиту. Коли вона зателефонувала, їй повідомили, що надають гроші у позику під заставу квартири. Потім до неї приїхали якісь чоловіки, подивились її квартиру та повідомили, що дадуть їй кредит. У нотаріальній конторі вона познайомилась із ОСОБА_25 , який запропонував їй надати гроші у позику під 3%. Гроші їй надавав ОСОБА_25 , як фізична особа. Вона отримала у позику 8 000 доларів США, а у договорі позики зазначена сума 11 860 доларів США, різниця це проценти. Вона підписала із ОСОБА_25 договір позики та договір іпотеки. ОСОБА_25 завірив її, що договір може бути продовжено, якщо не бути можливості його виконати. Гроші вони отримали у нотаріуса. Після того, як вона отримала гроші, ОСОБА_25 забрав у неї оригінали документів на квартиру, пояснивши, що вони будуть знаходитись у нотаріуса, поки вона не сплатить борг. В подальшому вони звернулись до ОСОБА_25 для отримання додатково коштів у розмірі 10 000 доларів США під 2%. З 8 000 доларів США вона виплатила 800 доларів США. Додатково вона взяла гроші, оскільки не вистачало на ремонт. Після додаткового договору вона борг погашала, однак розписки від ОСОБА_25 не отримувала. Потім ОСОБА_25 не відповідав на телефонні дзвінки. У квітні 2010 року ОСОБА_25 прийшов до її квартири, та повідомив, що квартира їй не належить та показав договір комісії. Вона цей договір не бачила, вони його не обговорювали. Наміру продавати квартиру у неї не було. 
На запитання суду потерпіла ОСОБА_20 відповіла, що вона ремонт не зробила, а закупила будівельні матеріали. Підписи на договорах ставив також її син. Проєкти договорів у нотаріуса вони читали, договори комісії вона не пам`ятає.
На запитання обвинуваченого ОСОБА_26 потерпіла ОСОБА_20 відповіла, що у першій раз у них на руках були копії договорів позики та задоволення вимог іпотекодержателя, більше вона їх не читала. Зараз у неї є на руках договір позики, договір про задоволення вимог іпотекодержателя, договір комісії, та додатковий договір. Мабуть від нотаріуса вони забрали договір комісії також. Звіт комісіонера вона не отримувала. 
На запитання суду потерпіла ОСОБА_20 відповіла, що до суду вона не зверталась.
На запитання обвинуваченого ОСОБА_25 потерпіла ОСОБА_20 відповіла, що його шахрайські дії полягають у тому, що він не дочекавшись кінця договору, переоформив квартиру. 
Допитана у судовому засіданні потерпіла ОСОБА_21 повідомила суду, що ОСОБА_25 вона знає з грудня 2006 року, а ОСОБА_26 побачила у суді. У 2002 та 2003 роках у неї захворіли чоловік та донька. Для їх лікування потрібні були гроші. Її сину порадили звернутися до ОСОБА_25 19.12.2006 її донька надала їй довіреність, у якій було вказано, що вона надає дозвіл на продаж частини квартири. 20.12.2006 вони приїхали до нотаріальної контори, де їм надали договір позики, договір про задоволення вимог іпотекодержателя та довіреність на ОСОБА_25 . Під час розмов із сином, ОСОБА_25 казав, що наміру продавати квартиру у нього немає. Довіреність доньки вона не бачила, а у її довіреності було вказано, що вона не заперечує проти продажу частини квартири. ОСОБА_25 впевнив її, що позику можна погашати після спливу строку позики. Вона довіряла ОСОБА_25 , тому підписала всі договори. Вона кожного місяця погашала позику, а останній платіж не змогла внести, про що повідомила ОСОБА_25 , та вони в усній формі це обговорили. Потім вона поїхала до м. Києва, а ОСОБА_25 у 2009 році звернувся до нотаріуса для отримання виконавчого напису. Повідомлення нотаріус надсилала на адресу, де вона не мешкала. 09.01.2009 нотаріус ОСОБА_204 винесла виконавчий напис про витребування у неї квартири. Після винесення виконавчого напису ОСОБА_25 за її дорученням продав квартиру ОСОБА_26 , а в подальшому ОСОБА_205 уклав договір міни її квартири з ОСОБА_25 та ОСОБА_28 . Потім право власності на її квартиру вони передали ТОВ Естейт сервис. ОСОБА_25 вивіз речі з її квартири, у тому числі й розписки. 
На запитання прокурора потерпіла ОСОБА_21 відповіла, що вважала, що відчуження квартири не буде, оскільки нотаріус наклала заборону відчуження. Квартиру вони не мали наміру продавати. Борг за позикою повністю погашено. Вона вважала, що після погашення боргу, ОСОБА_25 поверне їм документи на квартиру.
На запитання захисника обвинувачених потерпіла ОСОБА_21 відповіла, що у довіреностях було обумовлено представництво на продаж по квартири. Інших позик вона у ОСОБА_25 не брала.
На запитання обвинуваченого ОСОБА_25 потерпіла ОСОБА_21 відповіла, що він забрав розписки та речі з її квартири, у зв`язку з чим вона звернулась до поліції.
В судовому засіданні були допитані свідки сторони обвинувачення.
Допитана у судовому засіданні свідок (нотаріус) ОСОБА_53 повідомила суду, що ОСОБА_25 вона знає, він був її клієнтом. ОСОБА_26 вона знає, він також був її клієнтом. Приятельських чи дружніх стосунків між ними немає. ОСОБА_29 вона знає, вона теж була її клієнтом. Не пам`ятає, чи була вона присутня під час укладання правочинів ОСОБА_25 . Певний час ОСОБА_25 , ОСОБА_29 , та ОСОБА_26 часто звертались до неї, як до нотаріуса. Вони укладали договори позики та іпотеки, інколи були інші договори. Під час укладання правочинів, їх умови обговорювались між сторонами та з нотаріусом. Вона обов`язково питає сторони, чи розуміють вони суть правочинів. Були випадки, коли сторони приходили на укладання правочину, але під час обговорення одна із сторін відмовлялась його підписувати. При передачі грошей вона не була присутня, це не її обов`язок. Договори сторони підписували добровільно. У неї не було випадків, щоб у її присутності однією зі сторін змінювалися умови договору. Можливо сторони це обговорювали до того, як йшли до неї, тому у її присутності вже обговорювався обумовлений, остаточно прийнятний сторонами договір. Можливо було, що вартість майна перевищувала розмір зобов`язання однієї зі сторін, але ці всі умови роз`яснювались та обговорювались нею зі сторонами, та люди розуміли, що вони підписували. Вона завжди за свою практику роботи нотаріусом роз`яснювала сторонам суть правочину, який буде укладений. Вважає, що ті, хто каже, що вона не роз`яснювала суті правочину та вони до кінця не розуміли, що підписують, кажуть це з вигодою для себе. За процесом передачі кимось якихось документів вона не слідкує.
На запитання захисника обвинувачених свідок ОСОБА_53 відповіла, що процедура укладання правочинів ОСОБА_25 , ОСОБА_26 та ОСОБА_29 не відрізнялась від укладання правочинів між іншими особами. З твердженням у обвинувальному акті про її недбалість вона не згодна, оскільки суть документів, які підписуються сторонами вона завжди роз`яснювала та зачитувала їх зміст. Контроль за виконанням нею діяльності нотаріуса здійснює Міністерство юстиції. У неї неодноразово були перевірки щодо правочинів, укладених ОСОБА_25 , ОСОБА_26 та ОСОБА_29 , результат був задовільний. Коли укладається договір, позичальник завжди отримує нотаріально засвідчену копію цього договору або оригінал, це фіксується у реєстрі. Крім того, сторона правочину може звернутись до неї та вона видає копію такого договору з архіву.
На запитання суду свідок ОСОБА_53 відповіла, що перевірка щодо правочинів, укладених ОСОБА_25 , ОСОБА_26 та ОСОБА_29 була масована, хто саме перевіряв не пам`ятає. Після перевірок її діяльність не зупинялась. Щодо правочинів від 13.04.2009 стороною якої була ОСОБА_100 , а саме договору позики, про задоволення вимог іпотекодержателя та договору комісії, у неї не було підстав для відмови у їх посвідченні, оскільки сторони мали право це зробити. Якщо вона відмовляється у посвідченні якогось правочину вона повинна видати письмову відмову із її обґрунтуванням. При укладанні правочину обов`язково повинні бути присутні всі сторони. Були випадки, коли люди завчасно приходили, брали зразок договору, який мають намір укласти, щоб розуміти його зміст та суть, потім повертались до неї за консультацією. Після чого, хтось повертався для укладання правочину, а хтось ні. До неї ніколи не було претензій щодо процедури посвідчення правочинів, якщо б були претензії вона б їх не посвідчувала. Зазвичай, коли сторони завчасно приїжджали та обговорювали проєкт договору, у призначений час на його укладання, вони практично не чекали його оформлення, а якщо сторони, приїхали на правочин, та тільки у цей день обговорили його та дали згоду підписати, на його підготовку у неї витрачалось десь годину-півтора часу. Довше сторони ніколи не чекали. Вона не пам`ятає, щоб но неї приходили з вимогою про розірвання якихось, посвідчених нею правочинів, приходили тільки для їх продовження. Щодо правочинів укладених із ОСОБА_25 робились розписки про повне виконання боргу та зняття заборони. Претензій ніколи до неї не було, деякі люди приходили за копіями договорів. 
На додаткове запитання прокурора свідок ОСОБА_53 відповіла, що якщо іпотекодержатель приходить з питанням зняти заборону, то обов`язку повідомляти про це іпотекодавця немає.
На запитання обвинуваченого ОСОБА_25 свідок ОСОБА_53 відповіла, що не пам`ятає випадків, щоб він вмовляв сторони укласти якийсь то правочин, а були випадки, коли він після сварки, відмовлявся укладати правочин та уходив. Хто та коли домовлявся про укладання правочинів вона не пам`ятає. 
Допитана у судовому засіданні свідок (нотаріус) ОСОБА_109 повідомила суду, що ОСОБА_206 та ОСОБА_26 вона знає, вони звертались до неї щодо посвідчення правочинів. ОСОБА_25 не один раз звертався до неї щодо посвідчення правочинів, у 2009 році регулярно. Вона не пам`ятає, чи посвідчувала вона договір купівлі-продажу між ОСОБА_25 та ОСОБА_13 , ОСОБА_13 , якщо на договорі є її печатка, тоді посвідчувала. Всі договори, які посвідчуються нею, проводяться за присутності сторін, яким роз`яснюються суть договорів та наслідки їх укладання. Якщо договором передбачені штрафні санкції, вона обов`язково про це питає, оскільки їх узгоджують сторони між собою. Всі умови до договору вона записує зі слів сторін. Вона не може посвідчити договір, який не підписаний сторонами, спочатку сторони його підписують, а потім вона цей договір посвідчує.
На запитання захисника обвинувачених свідок ОСОБА_109 відповіла, що процедура укладання правочинів ОСОБА_25 не відрізнялась від укладання правочинів між іншими особами. Діяльність її, як нотаріуса, контролює Міністерство юстиції. Після порушення кримінальної справи, у неї була перевірка з усіх органів, як Мінюсту так і Генпрокуратури, були перевірені всі договори нею посвідчені, та жодних зауважень до цих договорів не було. Встановлених порушень її діяльності, як нотаріуса, не було. З твердженням у обвинувальному акті про її недбалість вона не згодна. Після посвідчення договору, його завірена копія обов`язково надається сторонам, які розписуються у реєстраційному журналі, а якщо хтось загубив свій екземпляр, він може звернутись до нотаріуса і він видає копію. Крім того, сторона правочину за заявою може отримати всі копії матеріалів провадження цього правочину.
На запитання суду свідок ОСОБА_109 відповіла, що з ОСОБА_170 , ОСОБА_207 , ОСОБА_208 , ОСОБА_209 , ОСОБА_210 вона могла спілкуватись тільки під час посвідчення правочину. Вона не пам`ятає випадку, щоб хтось на неї скаржився. Перед посвідченням договору вона завжди запитує, чи зрозумілий зміст договору, чи є якісь питання, якщо питань немає, сторони підписують цей договір, та тільки після того, вона записує його у реєстр та ставить печатку. Укладання кожного правочину призначається на конкретний час, могли чекати, якщо якась сторона правочину затримувалась. ОСОБА_25 інколи затримувався, але не на тривалий час. Зазвичай всі правочини, які вона посвідчує призначались після 14-00 години, а робочий час у нотаріальній конторі був до 19-00 години. Якщо якась сторона правочину затримувалась, вони їй телефонували та роз`яснювали іншій стороні, що призначений на конкретний час правочин не відбудеться, а буде пізніше, тому що інша сторона затримується, а вони вже вибирають чи чекати, чи ні. Часу на ознайомлення зі змістом правочину досить достатньо сторонам, швидко правочини не укладались. Після проведення камеральної перевірки щодо її діяльності, жодних порушень не встановлено. Вона не пам`ятає такого, що сторони повинні були приїхати на укладання одного правочину, а коли прийшли повідомили, що буде інший правочин. Могли бути у запланованому правочині якісь то зміни умов, тощо. Коли до неї приходять сторони, то вони вже завчасно домовились про укладання конкретного правочину, вони про це спілкуються окремо від неї.
Допитана у судовому засіданні свідок (нотаріус) ОСОБА_154 , повідомила суду, що ОСОБА_25 та ОСОБА_26 вона знає, як клієнтів щодо її діяльності нотаріуса.
На запитання прокурора свідок ОСОБА_154 відповіла, що посвідчення договорів між конкретними особами вона не пам`ятає, всі договори ідентичні. При посвідченні правочинів за участю ОСОБА_25 та ОСОБА_26 вона належним чином виконувала свої обов`язки, умови правочинів сторонам роз`яснювались, надавались зразки документів. Відмови від укладання правочинів були, як зі сторони ОСОБА_25 так і з іншої сторони. Всі договори підписувались добровільно.
На запитання обвинуваченого ОСОБА_25 , свідок ОСОБА_154 відповіла, що не пам`ятає випадків, щоб він вмовляв сторони укласти якийсь-то правочин. 
На запитання суду свідок ОСОБА_154 відповіла, що за договором комісії вона могла посвідчити договір купівлі-продажу. Під час передачі грошей вона не має бути присутньою, вона тільки може запитати, чи передані гроші. Випадків, щоб ОСОБА_25 заважав їй роз`яснювати суть правочину та зачитувати його суть іншій стороні не було. При підписанні договорів, сторони не обмежувались в часі щодо ознайомлення з ними. Якщо б хтось був не згоден, правочин вона б не посвідчила. 
Інші докази, досліджені в судовому засіданні, які зібрані органом досудового слідства та надані прокурором.
За епізодом від 13.04.2009, потерпіла ОСОБА_100 :
- заява ОСОБА_96 на ім`я Начальника СУ ГУНП в Харківській області від 28.11.2013, в якій вона просить розпочати кримінальне провадження у відношенні ОСОБА_26 та ОСОБА_25 за ч. 4 ст. 190 КК України, які унаслідок шахрайських дій заволоділи належною їй квартирою за адресою: АДРЕСА_21 . (т. 1 а.с. 11-12);
-витяг з кримінального провадження № 12015220000000880, відповідно до якого до ЄРДР внесені відомості про вчинення кримінального правопорушення за заявою ОСОБА_96 , за фабулою: 13.04.2009 невстановлені особи шляхом обману в приміщенні нотаріальної контори ПН ХМНО ОСОБА_32 отримали договір комісії між ОСОБА_98 та ОСОБА_26 , який надавав право комісіонером розпоряджатися майном комітента. 16.03.2010 невстановлені особи, реалізуючи злочинний умисел реалізували кв. АДРЕСА_23 , яка належала ОСОБА_102 на користь ОСОБА_211 в результаті чого отримали можливість розпоряджатися майном потерпілої.(т. 1 а.с. 1);
- протокол огляду предметів від 05.12.2013, який почато о 14-15 годині та закінчено о 14-35 годині, відповідно до якого, в ході огляду встановлено, що свідком ОСОБА_212 надані 4 розписки написані власноруч чорнилами синього кольору на російській мові про отримання ОСОБА_25 від ОСОБА_96 13.05.2009 коштів у сумі 120 доларів США, 24.06.2009 коштів у сумі 120 доларів США, 15.08.2009 коштів на суму 240 доларів США, 28.10.2010 коштів у сумі 4000 доларів США. (т. 1 а.с. 60-62);
- копії документів з нотаріальних справ приватного нотаріуса ХМНО ОСОБА_32 по договорам позики, іпотеки та комісії, укладених 13.04.2009 ОСОБА_98 , ОСОБА_213 та ОСОБА_25 , ОСОБА_26 (т. 1 а.с. 64-128);
- копія з реєстру вчинення нотаріальних дій за 13.04.2009, де зазначено, що нотаріальні дії проводились за присутності ОСОБА_96 , ОСОБА_214 та ОСОБА_25 , ОСОБА_26 ( т. 1 а.с. 64-71);
-копія договору позики № 1500 від 13.04.2009, укладеного між ОСОБА_25 (Позикодавець) та ОСОБА_98 , ОСОБА_213 (Позичальники), посвідченого приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_36 , відповідно до якого Позикодавець передав у власність Позичальникам, а Позичальники прийняли солідарно валютні цінності у вигляді в натурі та на суму 4440 доларів США строком до 13.04.2010, з додатками до нього. (т. 1 а.с. 72-79);
-копія договору про задоволення вимог іпотекодержателя № 1502 від 13.04.2009, між ОСОБА_98 (Іпотекодавець) та ОСОБА_25 (Іпотекодержатель), посвідченого приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_36 , укладеного як засіб забезпечення виконання зобов`язання, що виникло у ОСОБА_96 , ОСОБА_214 , за договором позики № 1500 від 13.04.2009, предметом якого є однокімнатна квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_21 , з додатками до нього. (т. 1 а.с. 80-97);
-копія договору комісії № 1505 від 13.04.2009, укладеного між ОСОБА_98 (Комітент) та ОСОБА_26 (Комісіонер), посвідченого приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_36 , відповідно до якого Комісіонер діє за дорученням Комітента, вчиняючи правочини в інтересах Комітента та за його рахунок, але від свого імені, створюючи для Комітента певні юридичні наслідки, а саме здійснює продаж однокімнатної квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_21 , з додатками до нього. (т. 1 а.с. 98-102);
-копія договору купівлі-продажу квартири № 848 від 16.03.2010, укладеного між ОСОБА_26 (Продавець), який одночасно є Комісіонер за договором комісії, що укладено з ОСОБА_98 (Комітент) та ОСОБА_101 (Покупець), посвідченого приватним нотаріусом ОСОБА_215 ), відповідно до якого Продавець продав, а Покупець купив однокімнатну квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_21 , за 200000 гривень, з додатками до нього. (т. 1 а.с. 103-128);
-копія договору поруки від 13.04.2009, укладеного між ОСОБА_25 (Кредитор) та ОСОБА_26 (Поручитель), відповідно до якого Поручитель поручається перед Кредитором за виконання зобов`язань ОСОБА_98 в повернені позичених валютних цінностей у вигляді в натурі та на суму 4440 доларів США.(т. 1 а.с. 36-39);
-копія акту приймання-передачі грошових коштів від 16.03.2010, відповідно до якого, на виконання Поручителем своїх зобов`язань перед Кредитором, Поручитель передав, а Кредитор прийняв 1239416, 55 грн, з яких сума позичених валютних цінностей у сумі 35416 грн., 55 коп., та штрафні санкції у розмірі 1204000 грн.(т. 1 а.с. 39);
-копія повідомлення боржникові від 16.08.2010, відповідно до якого ОСОБА_26 повідомив ОСОБА_99 , ОСОБА_216 про виконання ним їх зобов`язань перед ОСОБА_25 та про набуття ним прав Кредитора і прав вимоги за Договором позики № 1500 від 13.04.2009.(т. 1 а.с. 40);
-висновок судової будівельно-технічної експертизи № 12922 від 26.02.2014, відповідно до якого ринкова вартість квартири АДРЕСА_23 станом на 13.04.2009 складає 204000 грн., ринкова вартість квартири АДРЕСА_23 станом на 16.03.2010 складає 229593 грн.(т. 1 а.с. 134-144)
-протокол тимчасового доступу до речей і документів від 27.01.2014, відповідно до якого слідчим вилучено копію інвентаризаційної справи на квартири АДРЕСА_23 . (т. 149-198);
-висновок експерта ХНДЕКЦ № 453 від 19.01.2016, з ілюстративною таблицею до нього, відповідно до якого: 1. Підпис від імені ОСОБА_26 у графі "Комісіонер:" та короткий рукописний запис " ОСОБА_26 " у договорі комісії від 13.04.2009, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_36 за № 1505 від 13.04.2009, виконані ОСОБА_26 . 2. Підпис від імені ОСОБА_26 у графі "Продавець":" та короткий рукописний запис " ОСОБА_26 " у договорі купівлі-продажу квартири від 16.03.2010, розташованої за адресою: АДРЕСА_21 , посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_215 за № 848 від 16.03.2010, виконані ОСОБА_26 .(т. 2 а.с. 17-22);
-висновок експерта ХНДЕКЦ № 452 від 20.01.2016, з ілюстративною таблицею до нього, відповідно до якого: 1. Рукописний текст та підпис від імені ОСОБА_25 в розписці від 28.10.2010 виконані ОСОБА_25 . - Рукописний текст та підпис від імені ОСОБА_25 в розписці від 13.05.2009 виконані ОСОБА_25 . - Рукописний текст та підпис від імені ОСОБА_25 в розписці від 24.06.2009 виконані ОСОБА_25 . - Рукописний текст та підпис від імені ОСОБА_25 в розписці від 15.08.2009 виконані не ОСОБА_25 , а іншою особою.(т. 2 а.с. 28-36);
- протокол тимчасового доступу до речей і документів від 28.12.2015, відповідно до якого прокурором у приміщенні приватного нотаріуса ХМНО ОСОБА_33 , вилучено оригінали матеріалів справи щодо договору купівлі-продажу від 16.03.2010, укладеному між ОСОБА_26 та ОСОБА_101 , з додатками до нього. (т. 2 а.с.51-81);
-протокол тимчасового доступу до речей і документів від 14.01.2016, відповідно до якого прокурором у приміщенні приватного нотаріуса ОСОБА_32 вилучено матеріали справи щодо правочинів укладених 13.04.2009 між ОСОБА_25 та ОСОБА_98 , ОСОБА_213 (т. 2 а.с. 87-120);
-інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 51476909 від 06.01.2016, відповідно до якої кв. АДРЕСА_23 на праві приватної власності належить ОСОБА_217 .( т. 2 а.с. 155-157);
-протокол тимчасового доступу до речей і документів від 17.02.2016, відповідно до якого слідчим у приміщенні Департаменту архітектури та генерального плану вилучено замовлення № 1900321 від 08.02.2010 від ОСОБА_96 , заяву ОСОБА_96 про надання інформації з Реєстру прав власності на нерухоме майно 23-14307, акт змін. (т. 2 а.с. 187, 217, 218);
-висновок експерта № 30 від 01.03.2016 ХНДЕКЦ, з ілюстративною таблицею до нього, відповідно до якого: 1. Підпис від імені ОСОБА_96 та короткий рукописний запис " ОСОБА_218 " в графі "комітент:" у договорі комісії від 13.04.2009, посвідченому приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_219 , за № 1505 від 13.04.2009, виконані ОСОБА_220 , 2. Підпис від імені ОСОБА_96 та короткий рукописний запис " ОСОБА_218 " в графі "Іпотекодавець" у договорі про задоволення вимог іпотекодержателя від 13.04.2009, посвідченому приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_36 за № 1502 від 13.04.2009, виконані ОСОБА_220 . 3. Короткі рукописні записи " ОСОБА_221 ", "Шарикова дом 47 кв 87" та "ипотеки" та підпис від імені ОСОБА_96 у графі "(П.І.Б. заявника)" у заяві 23-14307 на ім?я директора КП "Харківське міське БТІ" виконані не ОСОБА_220 , а іншою особою. Підпис від імені ОСОБА_96 у графі "(П.І.Б. заявника)" у заяві 23-14307 на ім?я директора КП "Харківське міське БТІ" виконано не ОСОБА_220 , а іншою особою. 4. Підпис від імені ОСОБА_96 в графі "(підпис замовника)" замовлення №1900321 від 08.02.2010 виконано не ОСОБА_220 , а іншою особою. (т. 2 а.с. 206-216);
-висновок експерта № 111 від 10.03.2016 ХНДЕКЦ, з ілюстративною таблицею до нього, відповідно до якого: підпис від імені ОСОБА_95 в рядку : «особисто за довіреністю» в повідомленні про вручення поштового відправлення від 16.08.2010 – виконаний ОСОБА_220 . Скорочені рукописні записи: «20 августа» в рядку «Доставлено (вручено) в повідомленні про вручення поштового відправлення від 16.08.2010 виконані ОСОБА_220 . (т. 3 а.с. 74-79);
-протокол огляду предметів від 16.03.2016, який почато о 17-20 годині та закінчено о 17-50 годині, відповідно до якого в ході огляду встановлено: Захисником підозрюваного ОСОБА_26 було надано оригінал поштового повідомлення №6104700391924 розміром 14.5х10.5 см. 3 однієї сторони мається знак укрпошти та текст виконаний печатними буквами чорнилами синього кольору. Відправником зазначений ОСОБА_26 , АДРЕСА_32 . На зворотній стороні розташована таблиця для заповнення. Записи виконані чорнилами чорного кольору печатними буквами. У верхньому куті мається номер 6117001212300, адресоване повідомлення на ім?я ОСОБА_222 , на адресу: АДРЕСА_33 . Доставлено: «20» серпня особисто «підпис», дата, місяць та підпис виконані прописом чорнилами синього кольору. Поштове повідомлення номер 6117001212300 визнано речовим доказом у кримінальному провадженні. (т. 3 а.с. 87, 88);
-протокол огляду предметів від 17.03.2016, який розпочато, відповідно до якого, в ході огляду встановлено: потерпілою ОСОБА_98 надані 4 розписки написаних власноруч чорнилами синього кольору на російській мові про отримання ОСОБА_25 від ОСОБА_96 13.05.2009 коштів у сумі 120 доларів США, 24.06.2009 коштів у сумі 120 доларів США, 15.08.2009 коштів на суму 240 доларів США, 28.10.2010 коштів у сумі 4000 доларів США, які постановою слідчого від 17.03.2016 визнані речовими доказами. ( т. 1 а.с. 21-25, т. 3 а.с. 100-102, 108-109);
-витяг з кримінального провадження № 12016220000000275, відповідно до якого 17.03.2016 до ЄРДР внесені відомості про вчинення кримінального правопорушення, за ч. 1 ст. 358 КК України, за коротким викладом обставин якого, 15.08.2009 невстановлена особа підробила від імені ОСОБА_25 розписку на отримання від ОСОБА_96 грошових коштів на суму 240 доларів США. (т. 3 а.с. 111);
-постанова прокурора від 18.03.2016, якою виділено з матеріалів кримінального провадження № 12015220000000880 в матеріали кримінального провадження № 12016220000000275 оригінал розписки на суму 240 доларів США.(т. 3 а.с. 114);
За епізодом від 17.12.2009, потерпілий ОСОБА_127 :
-довіреність № 928 на представництво, укладена 03.03.2009 між ОСОБА_25 та ОСОБА_125 , посвідчена приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_36 ( т. 8 а.с. 46); 
-копії документів наданих приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_36 , а саме: 
договір позики № 5070, укладений 17.12.2009 між ОСОБА_25 ( позикодавець) та ОСОБА_130 (позичальник), посвідчений приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_36 , відповідно до якого позикодавець передав у власність позичальника, а позичальник прийняв у власність валютні цінності у вигляді в натурі та на суму 17700 доларів США у порядку та в строки передбачені договором, до 17.06.2010 року, з додатками до нього. (т. 8 а.с. 55-63);
- договір про задоволення вимог іпотекодержателя № 5072, укладений 17.12.2009 між ОСОБА_130 (Іпотекодавець) та ОСОБА_25 (Іпотекодержатель), який укладено як засіб забезпечення зобов`язання, що виникло у ОСОБА_124 за договором позики № 5070 від 17.12.2009, предметом іпотеки є нежитлова будівля літ. «М-2» загальною площею 209, 4 кв.м. за адресою: АДРЕСА_27 , з додатками до нього. (т. 8 а.с. 63-76); договір комісії № 5075, укладений 17.12.2009 між ОСОБА_130 (Комітент) та ОСОБА_125 (Комісіонер), посвідчений приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_36 , відповідно до якого Комісіонер діє за дорученням Комітента, вчиняючи правочини в інтересах Комітента та за його рахунок, але від свого імені, створюючи для Комітента певні юридичні наслідки, а саме здійснює нежитлову будівлю літ. «М-2» загальною площею 209, 4 кв.м. за адресою: АДРЕСА_27 , з додатками до нього. (т. 8 а.с. 77-81);
-копії розписок, відповідно до яких ОСОБА_30 , як комісіонер по договору про задоволення вимог іпотекодержателя, отримувала від ОСОБА_124 грошові кошти за рахунок погашення процентної ставки, а саме: від 17.12.2009 на суму 1125 доларів США, від 15.03.2010 на суму 300 доларів США, від 20.04.2010 на суму 375 доларів США, від 15.05.2010 на суму 450 доларів США, від 15.06.2010 на суму 450 доларів США, від 16.07.2010 на суму 390 доларів США, від 09.08.2010 на суму 390 доларів США, від 09.09.2010 на суму 390 доларів США, від 13.10.2010 на суму 390 доларів США, від 15.11.2010 на суму 390 доларів США; за рахунок погашення тіла кредиту, а саме: від 19.11.2010 на суму 10000 доларів США, від 07.01.2011 на суму 3000 доларів США, від 15.06.2010 на суму 2000 доларів США. (т. 8 а.с. 47-53);
-витяг про державну реєстрацію прав КП «Харківське міське БТІ» № 31694806 від 18.10.2011, відповідно до якого право власності на нежитлову будівлю літ. «М-2» загальною площею 209, 4 кв.м. зареєстровано за ОСОБА_130 на підставі рішення Московського районного суду м. Харкова від 24.01.2008.(т. 8 а.с. 37);
-висновок судової оціночно-будівельної експертизи ХНДІСЕ ім. Засл. Проф. М.С. Бокаріуса № 7155/10487 від 24.10.2016, відповідно до якого вартість нежитлового приміщення розташованого за адресою: м. Харків, Крупська набережна, 7, будівля літ. «М-2» станом на 17.12.2009 складає 511680 грн.(т. 8 а.с. 45);
-копія рішення Київського районного суду м. Харкова від 03.07.2014, яким позов ОСОБА_25 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_223 на користь ОСОБА_25 за договором позики від 17.12.2009 року суму боргу з урахуванням відсотків за користування позикою та 3% річних від простроченої суми боргу в розмірі 235062 грн.10 коп., еквівалентній 19870 доларів США за курсом НБУ станом на 3 липня 2014 року, та штраф за неналежне виконання зобов`язання в розмірі 100000 грн. Вирішено питання про судові витрати. (т. 22 а.с. 149-152);
-копія рішення Московського районного суду м. Харкова від 24.02.2014, яким у позові ОСОБА_224 до ОСОБА_25 , ОСОБА_132 , третя особа – приватний нотаріус ХМНО ОСОБА_53 , про визнання зобов`язання виконаним, визнання договору припиненим, зняття заборони на відчуження нерухомого майна та вилучення запису про заборону відчуження нерухомого майна з реєстру – відмовлено. (т. 22 а.с. 153-157);
За епізодом від 04.04.2007, потерпілі ОСОБА_12 , ОСОБА_11 :
- копія договору позики № 663 від 04.04.2007, укладеного між ОСОБА_50 , ОСОБА_12 (позичальник) та ОСОБА_25 (позикодавець), посвідченого приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_41 , відповідно до якого позикодавець передав у власність позичальника, а позичальник прийняв валютні цінності у вигляді в натурі та на суму 196000 доларів США на строк не пізніше 04.03.2008.(т. 8 а.с. 90);
-договір про задоволення вимог іпотекодержателя № 666, укладений 04.04.2007 між ОСОБА_12 (Іпотекодавець) та ОСОБА_25 (Іпотекодержатель), як засіб забезпечення виконання зобов`язань за договором позики від 04.04.2007, посвідчений приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_40 , відповідно до якого предметом іпотеки є квартира АДРЕСА_34 , з додатками до нього. (т. 8 а.с. 92-97, 113);
- довіреність № 668 від 04.04.2007, посвідчена приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_41 , відповідно до якої ОСОБА_12 уповноважує ОСОБА_25 продати за ринковою вартістю належну їй квартиру АДРЕСА_34 .(т. 8 а.с. 106);
-розписки, відповідно до яких ОСОБА_25 отримував від ОСОБА_50 в рахунок повернення позики грошові кошти, а саме: від 06.08.2007 на суму 3180 доларів США, від 06.09.2007 на суму 2820 доларів США, від 06.10.2007 на суму 3000 доларів США.(т. 8 а.с. 88);
-копії розписок, відповідно до яких ОСОБА_25 отримував від ОСОБА_50 в рахунок повернення позики грошові кошти, а саме: від 05.07.2007 на суму 3000 доларів США, від 15.01.2009 на суму 1300 доларів США, від 05.11.2007 на суму 3000 доларів США, від 05.12.2007 на суму 3000 доларів США, на суму 120000 доларів США, від 05.12.2008 на суму 1300 доларів США, від 25.02.2008 на суму 126000 доларів США, від 05.05.2008 на суму 750 доларів США, від 04.01.2008 на суму 3000 доларів США, від 06.02.2008 на суму 3000 доларів США, від 07.08.2008 на суму 750 доларів США, від 10.09.2008 на суму 750 доларів США, від 09.06.2008 на суму 750 доларів США, від 07.07.2008 на суму 750 доларів США, від 05.10.2008 на суму 550 доларів США, від 06.10.2008 на суму 750 доларів США, від 05.05.2007 на суму 3000 доларів США, від 05.06.2007 на суму 3000 доларів США. (т. 8 а.с. 98-104);
-копія договору позики № 2957 від 30.08.2008, укладеного між ОСОБА_25 (Позикодавець) та ОСОБА_50 , ОСОБА_12 (Позичальник), посвідченого приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_225 , відповідно до якого Позичальник позичив у Позикодавця 135800 грн. строком до 01.09.2009.(т. 8 а.с. 89);
-копія договору застави № 2959 від 30.08.2008, укладеного між ОСОБА_25 (Заставодержатель) та ОСОБА_50 (Заставодавець), посвідченого приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_225 , укладеного як забезпечення вимог Заставодержателя, які виникають з умов Договору позики № 2957, предметом якого є автомобіль TOYOTA PRADO д.н.з. НОМЕР_1 .(т. 8 а.с. 91);
-копія договору комісії № 3777, укладеного 04.11.2008 між ОСОБА_12 (Комітент) та ОСОБА_29 (Комісіонер), посвідченого приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_36 , відповідно до якого Комісіонер діє за дорученням Комітента, вчиняючи правочини в інтересах Комітента та за його рахунок, але від свого імені, створюючи для Комітента певні наслідки, а саме продати квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_9 .( т. 8 а.с. 117-118);
-копія договору купівлі-продажу №2292 від 05.06.2009, укладеного між ОСОБА_29 (продавець) та ОСОБА_26 (покупець), посвідченого приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_36 , відповідно до якого продавець, виконуючи за договором комісії доручення ОСОБА_12 передає, а покупець приймає належну ОСОБА_12 квартиру АДРЕСА_34 .( т. 8 а.с. 111);
-копія витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно КП «Міське БТІ» від 30.06.2009, відповідно до якого ОСОБА_26 належить на праві приватної власності квартиру АДРЕСА_34 .(т. 8 а.с. 97);
-висновок комісійної судової оціночно-будівельної експертизи ХНДІСЕ ім. Засл. Проф. М.С. Бокаріуса № 7154 від 29.07.2016, з фототаблицею до нього, відповідно до якого: 1. Ринкова вартість квартири АДРЕСА_35 без урахуванням ремонту на станом на 04.04.2007 складає 291761 грн., станом на 04.11.2008 складає 347968 грн., та станом на 05.06.2009 р. складає 392947грн. Ринкова вартість квартири АДРЕСА_35 з урахуванням ремонту станом на 04.04.2007 рік складає 327957 триста двадцять сім тисяч дев?ятсот п?ятдесят сім), станом на 04.11.2008 рік складає 384595грн (триста вісімдесят чотири тисячі п?ятсот дев?яносто п?ять ) та станом на 05.06.2009 рік складає 425211 грн. (т. 8 а.с. 120-137);
За епізодом від 25.03.2009, потерпілі ОСОБА_20 , ОСОБА_90 :
-свідоцтво про право власності на житло № НОМЕР_2 від 25.12.2008 з технічним паспортом до нього, відповідно до якого ОСОБА_20 та ОСОБА_92 на праві власності належить квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_18 . (т. 8 а.с. 146-155);
-згідно витягів про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 22277138 та №22277228 від 25.03.2009, квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_18 , на праві приватної спільної власності належить ОСОБА_20 та ОСОБА_92 (т. 8 а.с. 160-161);
-копія книги вчинення нотаріальних дій приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_215 (т. 8 а.с. 238-240);
-копія договору позики № 1211 від 25.03.2009, укладеному між ОСОБА_25 (позикодавець) та ОСОБА_20 , ОСОБА_88 (позичальники), посвідченому приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_36 , відповідно до якого позикодавець передав у власність позичальникам, а позичальники прийняли солідарно валютні цінності в натурі на суму 11860 доларів США в строки передбачені договором, з додатками до нього.(т. 8 а.с. 204-237);
-копія договору про задоволення вимог іпотекодержателя № 1213 від 25.03.2009, укладеному між ОСОБА_20 , ОСОБА_88 та ОСОБА_25 , посвідченому приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_36 , який укладено як засіб забезпечення виконання зобов`язання за договором позики № 1211 від 25.03.2009 з розміром боргу 11860 доларів США, з додатками до нього. (т. 8 а.с. 178193);
-копія договору комісії № 1216 від 25.03.2009, укладеному між ОСОБА_20 , ОСОБА_88 (комітенти) та ОСОБА_26 (комісіонер), посвідченому приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_36 , відповідно до п. 1 якого комісіонер діє за дорученням комітентів, вчиняючи правочини в інтересах комітентів та за їх рахунок, але від свого імені, створюючи для комітентів певні юридичні наслідки, здійснює продаж квартири розташованої за адресою: АДРЕСА_18 , з додатками до нього. (т. 8 а.с. 194-203);
- копія книги вчинення нотаріальних дій приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_36 (т. 8 а.с. 238-240);
-копія договору купівлі продажу квартири № 951 від 23.03.2010, укладеному між ОСОБА_26 (продавець), який є одночасно комісіонером, за договором комісії укладеному з ОСОБА_20 та ОСОБА_88 (комітенти), та ОСОБА_27 (покупець), посвідченому приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_215 , відповідно до якого Продавець продав, а покупець купив однокімнатну квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_18 , за суму 200000 грн.(т. 8 а.с. 173); 
-витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно КП «Харківське міське БТІ» № 25731067 від 30.03.2010, відповідно до якого ОСОБА_27 на праві власності на підставі договору купівлі продажу від 23.03.2010 належить квартира розташована за адресою: АДРЕСА_18 . (т. 8 а.с. 175);
-висновок судової оціночно-будівельної експертизи № 10582 від 11.01.2016 ХНДІСЕ ім. Засл. Проф. ОСОБА_226 , відповідно до якого: ринкова вартість квартири АДРЕСА_19 , станом на 23.03.2010, та станом на 30.03.2010, без врахування ремонту складає 262464 грн. (т. 8 а.с. 241-249);
-висновок експерта ХНДЕКЦ № 170 від 02.06.2016, при проведенні судово-почеркознавчої експертизи, з ілюстративною таблицею до нього, відповідно до якого: Підпис від імені ОСОБА_227 в рядку «підпис замовника» в замовленні від 15.03.2010 для отримання витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно для відчуження квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_18 , складеного від імені ОСОБА_20 , виконаний не ОСОБА_228 , не ОСОБА_229 , а іншою особою. Рукописні записи в замовленні від 15.03.2010 для отримання витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно для відчуження квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_18 , складеного від імені ОСОБА_20 , виконані не ОСОБА_228 , не ОСОБА_229 , а іншою особою. 2. Підпис від імені ОСОБА_227 в рядку «домоволоділець» в акті поточних змін квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_18 , від 22.03.2010, виконаний не ОСОБА_228 , не ОСОБА_229 , а іншою особою.(т. 9 а.с. 1-13);
За епізодом від 22.05.2009, потерпілі ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_103 :
-копія замовлення до КП «Харківське Міське БТІ» № 1781428 від 13.05.2009 та договір-заказ № 1781428 від 13.05.2009, від ОСОБА_17 , про видачу витягу реєстру про право власності та технічного паспорту на кв. АДРЕСА_36 .(т. 9 а.с. 177-181, 183);
-копія витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно № 22730376 від 14.05.2009 КП «Харківське Міське БТІ», відповідно до якого квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_24 , на праві приватної спільної сумісної власності належить ОСОБА_103 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 (т. 9 а.с. 182);
-протокол виїмки від 21.07.2011, відповідно до якого у присутності приватного нотаріуса ХМНО ОСОБА_32 було вилучено документи щодо правочинів вчинених потерпілими ОСОБА_103 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , а саме: копія договору купівлі-продажу № 2062 від 22.05.2009, укладеного між ОСОБА_103 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 (продавці) та ОСОБА_25 (покупець), посвідченого приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_36 , відповідно до якого Продавці передають, а Покупець приймає у власність належну продавцям квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_24 , за 108570 гривень, що є еквівалентом 14100 доларів США., з додатками до нього. (т. 9 а.с. 191-205);
-копія розписки від 01.07.2009, відповідно до якої ОСОБА_103 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 взяли в борг у ОСОБА_25 8000 доларів США, та зобов`язуються повернути борг за вимогою.(т. 9 а.с. 206);
-копія заяви ОСОБА_25 до КП «Харківське Міське БТІ» № 23-27934 від 27.07.2010 про реєстрацію права власності на нерухоме майно, а саме, на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_24 , на підставі договору купівлі-продажу. (т. 9 а.с. 187);
-копія замовлення до КП «Харківське Міське БТІ» № 1902022 від 03.08.2010 від ОСОБА_25 про видачу витягу про право власності на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_24 . (т. 9 а.с. 184);
-копія довіреності від 03.03.2009, посвідченої приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_36 , відповідно до якої ОСОБА_25 доручає ОСОБА_26 бути його представником. (т. 9 а.с. 185);
-копія витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 27001949 від 12.08.2010, відповідно до якого квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_24 , на праві приватної власності належить ОСОБА_25 на підставі договору купівлі-продажу № 2062 від 22.05.2010. (т. 9 а.с. 188);
-висновок судової будівельно-технічної експертизи ХНДІСЕ ім. Засл. Проф. М.С. Бокаріуса № 10576 від 25.12.2015, з фототаблицею до нього, відповідно до якого, ринкова вартість квартири АДРЕСА_37 в цінах травня 2009 року складає 412980 грн. (т. 9 а.с. 207-241);
-висновок оцінювача ФОП ОСОБА_230 від 14.12.2012, відповідно до якого, ринкова вартість квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_24 , на дату оцінки 07.12.2012 становить 458200 грн. (т. 10 а.с. 6);
-копія рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 05.10.2012, відповідно до якого в задоволенні позовних вимог ОСОБА_25 до ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_231 , третя особа: відділ громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осій Комінтернівського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області про виселення та зняття з реєстраційного обліку з квартири АДРЕСА_38 , стягненні судових витрат - відмовлено. Позовні вимоги ОСОБА_17 до ОСОБА_25 , 3-ті особи: ОСОБА_18 , ОСОБА_232 про визнання договору купівлі-продажу фіктивним, визнання угоди удаваною, зобов`язання відповідача оформити правовідносини згідно вимогам діючого законодавства - задоволено частково. Позовні вимоги ОСОБА_231 до ОСОБА_25 , приватного нотаріуса ХМНО ХМУЮ ОСОБА_233 3-ті особи: ОСОБА_17 , ОСОБА_18 про визнання договору купівлі-продажу квартири недійсним, визнання дій нотаріуса незаконними - задоволено частково. Позовні вимоги ОСОБА_18 до ОСОБА_25 , приватного нотаріуса ХМНО ХМУЮ ОСОБА_32 , треті особи: ОСОБА_17 , ОСОБА_232 , КП «ХМ БТІ», відділ громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Комінтернівського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області про визнання договору купівлі-продажу фіктивним, визнання дій нотаріуса незаконними - задоволено частково. Визнано договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_39 недійсним. В іншій частині позовних вимог - відмовлено. (т. 9 а.с. 242-246);
-копія ухвали Апеляційного суду Харківської області від 16.01.2013, відповідно до якої рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 05.12.2012 залишено без змін. (т. 9 а.с. 247-248);
-копія ухвали від 08.04.2013 колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, відповідно до якої рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 05.10.2012 та ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 16.01.2013 залишено без змін. (т. 10 а.с. 1-4);
-висновок експерта № 43 від 19.08.2011 при проведенні експертизи звуко-відеозапису, відповідно до якого, на експертизу надано 2 CD диска, вилучені у свідка ОСОБА_17 , на яких нібито містяться розмови ОСОБА_17 з ОСОБА_25 , ОСОБА_194 ВИСНОВКИ: В результаті порівняльних ідентифікаційних досліджень автоматизованим інструментальним методом встановлено, що промови дикторами, слова, фрази та висловлювання яких зафіксовані у змісті розмов № 1, 2, файли: «0101M002.WAV» на дисках № 1, 2 (див. п. 2 дослідницької частини), позначені: - «М1» - належить громадянину ОСОБА_18 , - «М2» - належить громадянину ОСОБА_25 , «?» - належить іншій особі, зразки голосу та мови якого не надані на дослідження. (т. 10 а.с. 21-32);
-копія рішення Апеляційного суду Харківської області від 27.07.2016, яким у задоволенні позову ОСОБА_25 до ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_103 про стягнення грошових коштів – відмовлено, та яке ухвалою від 08.11.2017 колегією суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ – залишено без змін. (т. 10 а.с. 82-91);
-копія рішення Апеляційного суду Харківської області від 23.05.2013, відповідно до якого стягнуто солідарно з ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_103 на користь ОСОБА_25 суму боргу у розмірі 75351, 94 грн., судовий збір по 251, 17 грн. з кожного та витрати з ІТЗ по 40 грн. з кожного. (т. 10 а.с. 92-93, т. 23 а.с. 74-76));
-копія рішення Апеляційного суду Харківської області від 21.01.2015, яким рішення Комінтернівського районного суду міста Харкова від 19 вересня 2014 року змінено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_231 на користь ОСОБА_25 три проценти річних за період з 15 січня 2013 року по 9 липня 2014 року у сумі 4199 (чотири тисячі сто дев`яносто дев`ять) гривень 39 копійок. Стягнуто з ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_231 витрати по сплаті судового збору по 52 (п`ятдесят дві) гривні 79 копійок – з кожного. В іншій частині це ж рішення залишено без змін.( т. 23 а.с. 46-52);
-копія рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 29.12.2015, яке ухвалою апеляційного суду Харківської області від 10.03.2016 залишено без змін, яким стягнуто солідарно з ОСОБА_17 (код НОМЕР_3 ), ОСОБА_18 (код НОМЕР_4 ), ОСОБА_231 (код НОМЕР_5 ) на користь ОСОБА_25 (код НОМЕР_6 ) гривневий еквівалент відсотків за користування позиченими коштами за період з 09.07.2014 року по 04.06.2015 року в сумі 31354,48 гривен та гривневий еквівалент трьох відсотків річних за період з 09.07.2014 року по 04.06.2015 року в сумі 5142,42 гривні, а всього 36496,90 гривень.(т. 23 а.с. 53-63);
- копія рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 20.04.2016, яке ухвалою апеляційного суду Харківської області від 10.11.2016 залишено без змін, яким стягнуто солідарно з ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , та ОСОБА_231 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ідентифікаційний номер НОМЕР_5 , на користь ОСОБА_25 , ідентифікаційний номер НОМЕР_6 , проценти за користування грошовими коштами за договором позики, три проценти річних за період з 04 червня 2015 року по 03 лютого 2016 року в розмірі 38 495 (тридцять вісім тисяч чотириста дев`яносто п`ять) грн. 98 коп. (т. 23 а.с. 64-70);
За епізодом від 20.12.2006, потерпілі ОСОБА_21 , ОСОБА_234 :
-заява ОСОБА_21 начальнику Московського РВ ХМУ ГУМВСУ в Харківській області від 01.12.2012, в якій вона просить вжити заходи до громадянина ОСОБА_25 , який шахрайськими діями заволодів належною їй на праві приватної власності квартирою, розташованою за адресою: АДРЕСА_7 . (т. 14 а.с. 5);
-свідоцтво про право власності на житло № НОМЕР_7 від 24.03.1995, відповідно до якого квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_7 , належить на праві спільної власності ОСОБА_21 , ОСОБА_42 (т. 14 а.с. 22);
-витяг з реєстру прав власності на нерухоме майно № 12974704 від 20.12.2006, відповідно до якого квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_7 , належить на праві спільної власності ОСОБА_21 , ОСОБА_42 (т. 14 а.с. 26);
-копія довіреності № 2674 від 19.12.2006, посвідченої приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_41 , якою ОСОБА_234 уповноважує ОСОБА_21 укласти від її імені договір позики, договір іпотеки квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_7 , та продати на ринкових умовах належну їй частку квартири.(т. 14 а.с. 30);
-договір позики № 2687 від 20.12.2006, укладений між ОСОБА_21 , яка діє від свого імені та від імені ОСОБА_37 на підставі довіреності № 2674 від 19.12.2006 (позичальники) та ОСОБА_25 (позикодавець), посвідчений приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_41 , відповідно до якого Позикодавець передав у власність Позичальника, а Позичальник прийняв у власність валютні цінності у вигляді в натурі та на суму 30900 доларів США строком до 20.05.2007 з додатками. (т. 14 а.с. 24);
-договір про задоволення вимог іпотекодержателя № 2689 від 20.12.2006, укладений між ОСОБА_21 , та від імені ОСОБА_37 на підставі довіреності № 2674 від 19.12.2006 (Іпотекодавець) та ОСОБА_25 (Іпотекодержатель), посвідчений приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_41 , як засіб забезпечення виконання зобов`язань за договором позики, предметом якого є квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_7 , з додатками до нього.(т. 14 а.с. 25, 27-29);
-довіреність № 2692 від 20.12.2006, посвідчена приватним нотаріусом ОСОБА_41 , якою ОСОБА_21 від свого імені та від імені ОСОБА_37 на підставі довіреності № 2674 від 19.12.2006 уповноважує ОСОБА_25 продати за ринковою ціною належну їм квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_7 . (т. 14 а.с. 33, 51); 
- копії розписок відповідно до яких ОСОБА_25 отримував від ОСОБА_21 та ОСОБА_235 в рахунок повернення позики грошові кошти, а саме: від 20.01.2007 на суму 610 доларів США, від 20.02.2007 на суму 610 доларів США, від 20.03.2007 на суму 610 доларів США, від 21.04.2007 на суму 500 доларів США, від 20.05.2007 на суму 600 доларів США, від 02.07.2007 на суму 270 доларів США, від 27.07.2007 на суму 500 доларів США, від 25.02.2008 на суму 7500 доларів США, від 15.03.2008 на суму 300 доларів США, від 30.03.2008 на суму 400 доларів США, від 18.04.2008 на суму 300 доларів США, від 05.02.2009 на суму 1000 доларів США, від 11.07.2008 на суму 2000 доларів США, від 15.11.2008 на суму 245 доларів США. (т. 14 а.с. 6-19);
-копія розписки « ОСОБА_236 7/09- 330 доларів США 216 грн.(т. 14 а.с. 20);
- копія розписки відповідно до якої 16.09.2010 ОСОБА_194 отримав від ОСОБА_235 валютні цінності для передачі ОСОБА_25 у розмірі 2000 доларів США . (т. 14 а.с. 21);
-договір купівлі-продажу квартири № 317 від 13.01.2009, укладений між ОСОБА_21 , ОСОБА_237 , від імені яких діє ОСОБА_25 (Продавець) та ОСОБА_26 (Покупець), посвідчений приватним нотаріусом ОСОБА_36 , відповідно до якого Продавець передає, а Покупець приймає у власність належну продавцю квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_7 , за 250000 гривень, з додатками до нього. (т. 14 а.с. 35 - 56);
-витяги про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 21908433 від 18.02.2009 та № 23815553 від 10.09.2009, відповідно до яких квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_7 , на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу № 317 від 30.01.2009, належить ОСОБА_26 (т.14 а.с. 37, 38);
-інвентаризаційна справа на квартиру розташовану за адресою: АДРЕСА_7 . (т. 14 а.с. 56-113);
-заява ОСОБА_25 , ОСОБА_28 до КП «Харківське міське БТІ» від 14.09.2009 про реєстрацію права власності на нерухоме майно – квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_7 . (т. 14 а.с. 114);
- договір міни № 3428 від 11.09.2009, укладений між ОСОБА_25 , ОСОБА_28 та ОСОБА_26 , посвідчений приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_36 , відповідно до якого ОСОБА_25 , ОСОБА_28 передали, а ОСОБА_26 приймав у власність 82/100 частини житлового будинку з надвірними будівлями АДРЕСА_40 та частину квартири АДРЕСА_41 , у порядку обміну на трикімнатну квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_7 .( т. 14 а.с. 121-123, 146-210);
-копія реєстру нотаріальних дій за 20.12.2006.(т. 14 а.с. 211);
-витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 23986511 від 29.09.2009, відповідно до якого квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_7 , на праві приватної власності належить ОСОБА_28 та ОСОБА_25 на підставі договору міни № 3428 від 11.09.2009, та додатки до нього (т. 14 а.с. 124);
-висновок судової оціночно-будівельної експертизи ХНДІСЕ ім. Засл. Проф. М.С. Бокаріуса № 10569 від 26.04.2016, відповідно до якого ринкова вартість трикімнатної квартири АДРЕСА_8 , станом на січень 2009 року складає 335574 грн.(т. 14 а.с. 126-134);
-висновок експерта ХНДЕКЦ № 163 від 15.04.2016 при проведенні судово-почеркознавчої експертизи, з ілюстративною таблицею до нього, відповідно до якого: 1. Рукописні записи в десяти розписках від імені ОСОБА_25 від 20.01.2007 на суму 610 доларів США, від 20.02.2007 на суму 610 доларів США, від 20.03.2007 на суму 610 доларів США, від 21.04.2007 на суму 500 доларів США, від 20.05.2007 на суму 600 доларів США, від 02.07.2007 на суму 270 доларів США, від 27.07.2007 на суму 500 доларів США, від 11.07.2008 на суму 2000 грн., від 15.11.2008 на суму 245 доларів США, від 25.02.2008 на суму 7500 грн. - виконані ОСОБА_25 . Підписи від імені ОСОБА_25 в розписках від імені ОСОБА_25 від 20.01.2007 на суму 610 доларів США, від 20.02.2007 на суму 610 доларів США, від 20.03.2007 на суму 610 доларів США, від 21.04.2007 на суму 500 доларів США, від 20.05.2007 на суму 600 доларів США, від 02.07.2007 на суму 270 доларів США, від 27.07.2007 на суму 500 доларів США, від 11.07.2008 на суму 2000 грн., від 15.11.2008 на суму 245 доларів США, від 25.02.2008 на суму 7500 грн. - виконані ОСОБА_25 .( т. 14 а.с.135-143);
-витяг з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 24658841 від 11.09.2009 щодо власника ОСОБА_28 (т. 14 а.с. 154-155);
-витяг з Державного реєстру правочинів № 7713699 від 11.09.2009, щодо правочинів, стороною яких є ОСОБА_28 (т. 14 а.с. 157-191);
-копія заочного рішення Московського районного суду м. Харкова від 21.12.2015, яким поновлено строк ОСОБА_21 та ОСОБА_238 звернення до суду з позовом. Позовні вимоги ОСОБА_21 та ОСОБА_239 - задоволено. Визнано недійсним договір про задоволення вимог іпотекодержателя, посвідчений 20.12.2006 року реєстраційним № 2689 приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_40 між ОСОБА_21 та ОСОБА_25 про передачу ОСОБА_21 під заставу ОСОБА_240 квартири АДРЕСА_8 . Визнано таким що не підлягає виконанню виконавчий напис, реєстраційний № 414, посвідчений 21.01.2009 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_118 . Визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_8 , посвідчений 30.01.2009 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_36 , реєстраційний № 317, укладений між ОСОБА_25 , який діяв від імені ОСОБА_21 за довіреністю від 20.12.2006 року та ОСОБА_26 . Визнано недійсним договір міни квартири АДРЕСА_8 , посвідчений 11.09.2009 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_36 укладений між ОСОБА_26 та ОСОБА_25 і ОСОБА_28 , відповідно до якого ОСОБА_26 передав, а ОСОБА_25 та ОСОБА_28 прийняли у власність в рівних частках кожний по 1/2 частині квартири АДРЕСА_8 в порядку обміну на 82/100 частин житлового будинку АДРЕСА_42 та 1/2 частину кв. АДРЕСА_43 . Визнано за ОСОБА_21 та ОСОБА_241 право власності по 1/2 частині за кожною на квартиру АДРЕСА_8 .(т. 14 а.с. 225-226);
-рішення Апеляційного суду Харківської області від 25.10.2016, яким апеляційну скаргу ОСОБА_25 – задоволено частково. Заочне рішення Московського районного суду м. Харкова від 21 грудня 2015 року змінено: в частині визнання недійсним договору про задоволення вимог іпотекодержателя, посвідчений 20.12.2006року за реєстровим №2689 ПН ХМНО ОСОБА_40 , укладений між ОСОБА_21 та ОСОБА_25 про передачу ОСОБА_21 під заставу ОСОБА_240 квартири АДРЕСА_8 та в частині визнання за ОСОБА_21 та ОСОБА_237 право власності, по 1/2 частині за кожною, на квартиру АДРЕСА_8 - скасовано і у задоволенні цих вимог ОСОБА_21 та ОСОБА_238 – відмовлено. В іншій частині рішення залишено без змін.(т. 14 а.с. 227-227-231);
За епізодом від 03.07.2009, потерпілі ОСОБА_13 , ОСОБА_13 :
-заява ОСОБА_13 від 24.04.2013, в якій вона просить внести відомості про вчинення кримінального правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками складу злочину, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України у відношенні ОСОБА_25 (т. 15 а.с. 36-37);
-витяг з кримінального провадження, відповідно до якого до ЄРДР внесені відомості за ч. 4 ст. 190 КК України, згідно короткого викладу обставин якого: 24.04.2013 року до Дергачівського РВ ГУ МВС України в Харківській області з прокуратури Дергачівського району Харківської області надійшли матеріали за заявою гр. ОСОБА_13 про те, що 03.07.2009 року її чоловік домовився з ОСОБА_25 про укладання договору позики під заставу їхньої квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_25 , на загальну суму еквівалентну 22 тис доларів США, строком на 2 роки, під три відсотки від вказаної суми в місяць, але у вересні 2009 року їй стало відомо, що відносно її родини до Дергачівського районного суду подана заява від ОСОБА_25 про визначення її сім`ї, яка втратила право на користування вказаним житом та виселення з нього, при цьому продавши шляхом шахрайства вказане житло, яке було предметом договору застави.(т. 15 а.с. 112);
-копії розписок відповідно до яких ОСОБА_25 отримував від ОСОБА_242 в рахунок повернення позики грошові кошти, а саме: від 08.02.2010 на суму 660 доларів США, від 06.01.2010 на суму 660 доларів США, від 04.11.2009 на суму 660 доларів США, від 08.04.2010 на суму 660 доларів США (т. 15 а.с. 38-39);
-копія договору купівлі продажу квартири № 1740 від 03.07.2009, укладеного між ОСОБА_13 (продавець) та ОСОБА_25 (Покупець), посвідченого приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_215 , відповідно до якого Продавець передає, а Покупець приймає у власність квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_25 , за 219000 грн.(т. 15 а.с. 40-41);
-копія витягу про державну реєстрацію прав № 27562910 від 07.10.2010, відповідно до якого ОСОБА_25 на праві приватної власності належить квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_25 (т. 15 а.с. 42);
-висновок судової будівельно-технічної експертизи ХНДІСЕ ім. Засл. Проф. М.С. Бокаріуса № 7698 від 16.12.2013, з фототаблицею до нього, відповідно до якого: ринкова вартість квартири АДРЕСА_44 в цінах липня 2009 року складає 253560 грн. Ринкова вартість квартири АДРЕСА_44 в цінах жовтня 2010 року складає 266130 грн. (т. 15 а.с. 43-74);
-копія рішення Апеляційного суду Харківської області від 17.06.2014, яким рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 16 липня 2013 року - скасовано. У задоволенні позову ОСОБА_13 , ОСОБА_243 до ОСОБА_25 про визнання договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_45 від 03.07.2009 року, укладеного між ОСОБА_13 та ОСОБА_25 , посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_215 за реєстровим № 1740 - відмовлено.(т. 22 а.с.164-164-167, 172-180, 181-186);
-копія рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 07.08.2014, яким зокрема, заяву ОСОБА_25 в особі його представника ОСОБА_244 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 12 грудня 2013 року по справі за позовом ОСОБА_25 до ОСОБА_13 , ОСОБА_243 , третя особа: Дергачівський РВ ГУ ДМС України в Харківській області про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, усунення перешкод у здійсненні права власності шляхом виселення та зняття з реєстраційного обліку – задоволено частково. Рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 12 грудня 2013 року за позовом ОСОБА_25 до ОСОБА_13 , ОСОБА_243 , третя особа: Дергачівський РВ ГУ ДМС України в Харківській області про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, усунення перешкод у здійсненні права власності шляхом виселення та зняття з реєстраційного обліку - скасовано. Позовні вимоги ОСОБА_25 – задоволено частково. Ухвалено виселити ОСОБА_13 , ОСОБА_243 з квартири АДРЕСА_46 . В задоволенні позову ОСОБА_25 про визнання ОСОБА_13 , ОСОБА_243 такими, що втратили право користування квартирою АДРЕСА_46 - відмовлено. В задоволенні позову ОСОБА_25 про зняття ОСОБА_13 , ОСОБА_243 з реєстраційного обліку за адресою: квартира АДРЕСА_46 - відмовлено. (т. 22 а.с. 168-171, 188-190);
-Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 25.09.2014 рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 07.08.2014 залишено без змін. (т. 22 а.с. 191-193);
-ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 25.09.2014 залишено без змін.(т. 22 а.с. 194-196);
-ухвалою Дергачівського районного суду Харківської області від 10.11.2015, Позовну заяву ОСОБА_13 , ОСОБА_243 до ОСОБА_25 , третя особа приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_245 про визнання договору купівлі-продажу квартири фіктивним - залишено без розгляду. (т. 22 а.с. 205-206);
За епізодом від 21.12.2009, потерпілі ОСОБА_14 , ОСОБА_138 :
-протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 01.04.2013, відповідно до якого ДІМ Комінтернівського РВ ОСОБА_246 прийняв від ОСОБА_137 заяву, зі змісту якої: 21.12.2009 шахрайськими діями ОСОБА_25 в нотаріальній конторі примусив переоформити документи на квартиру.(т. 15 а.с. 121-123);
-заява ОСОБА_14 прокурору Харківської області від 14.06.2014, в якій вона повідомляє про обставини під час здійснення правочинів з ОСОБА_25 (т. 20 а.с. 110-112);
-витяг з кримінального провадження, відповідно до якого до ЄРДР внесені відомості за ч. 2 ст. 190 КК України, згідно короткого викладу обставин якого:01.04.2013 до ЧЧ Комінтернівського РВ надійшла заява від ОСОБА_137 , про те, що невстановлена особа шахрайським шляхом заволоділа його квартирою, спричинивши йому матеріальну шкоду на суму 7000 доларів США (еквівалент 56000 гривень).(т. 15 а.с. 120);
-копія довіреності № 928 від 03.03.2009, посвідченої приватним нотаріусом ОСОБА_36 , відповідно до якої ОСОБА_25 уповноважує ОСОБА_247 бути його представником. (т. 15 а.с. 159);
- копії розписок відповідно до яких ОСОБА_30 отримувала від ОСОБА_14 в рахунок повернення позики грошові кошти, а саме: від 25.06.2010 на суму 450 доларів США, від 21.01.2010 на суму 450 доларів США (т. 15 а.с. 123);
-копія договору купівлі-продажу квартири № 5110 від 21.12.2009, укладеного між ОСОБА_140 (Продавець) та ОСОБА_25 (Покупець), посвідченого приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_36 , відповідно до якого, Продавець передає, а Покупець приймає у власність двокімнатну квартиру АДРЕСА_47 , за 203200 грн., з додатками до нього. (т. 15 а.с. 124-144);
-копія інвентаризаційної справи на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_28 . (т. 15 а.с. 145-161);
-копія заяви ОСОБА_25 до КП «Харківське міське БТІ» від 31.08.2010, про реєстрацію права власності на нерухоме майно, а саме на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_28 . (т. 15 а.с. 154);
-копія витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 27191100 від 02.09.2010, відповідно до якого ОСОБА_25 на праві приватної власності належить квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_28 .(т. 15 а.с. 160);
-висновок судової оціночної експертизи ХНДІСЕ ім. Засл. Проф. М.С. Бокаріуса № 7697 від 18.10.2013, з фототаблицею до нього, відповідно до якого: Ринкова вартість квартири АДРЕСА_48 станом на 21.12.2009 складає 253523 грн. Ринкова вартість квартири АДРЕСА_48 станом на 02.09.2010 складає 253779 грн. (т. 15 а.с. 162-182);
-копія рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 25.11.2011, яким, зокрема, позов ОСОБА_25 до ОСОБА_248 , ОСОБА_14 , ОСОБА_249 , третя особа: відділ громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Комінтернівського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області про усунення перешкод у користуванні квартирою АДРЕСА_49 , шляхом виселення та зняття з реєстраційного обліку - задоволено частково. Усунуто ОСОБА_25 перешкоди в користуванні квартирою АДРЕСА_50 шляхом виселення ОСОБА_248 , ОСОБА_14 , ОСОБА_249 , та зобов?язання відділ громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Комінтернівського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області зняти з реєстраційного обліку ОСОБА_248 , ОСОБА_14 ОСОБА_250 за адресою: АДРЕСА_51 . У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_14 до ОСОБА_25 , третя особа: ПНХМНО ОСОБА_53 про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири від 21.12.2009 року - відмовлено. (т. 20 а.с. 140-144);
- ухвала судової колегії судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області від 15.03.2012, якою рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 25.11.2011 залишено без змін.(т. 20 а.с. 145-150);
- копія ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29.04.2015, відповідно до якої, рішення апеляційного суду Харківської області від 13.01.2015, яким рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 14 жовтня 2014 року скасовано та у задоволенні позову ОСОБА_14 до ОСОБА_25 про визнання договору купівлі-продажу недійсним відмовлено, - залишено без змін.( т. 20 а.с. 117-119);
За епізодом від 15.10.2008, потерпіла ОСОБА_15 :
-заява ОСОБА_15 начальнику СУ ГУМВД України у Харківській області від 28.11.2014, в якій вона просить порушити кримінальну справі за ст. 190 КК України за фактом неправомірності укладання договору міни квартири за адресою: АДРЕСА_11 на кухонний комбайн.(т. 19 а.с. 77-80);
-протокол тимчасового доступу від 28.08.2015, відповідно до якого слідчим вилучено належним чином завірену копію інвентаризаційної справи на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_11 . (т. 19 а.с. 87-180);
- копія технічного паспорту на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_11 . (т. 19 а.с. 181-182);
-копія витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно № 20575300 від 14.10.2008, відповідно до якого ОСОБА_15 на праві приватної власності належить квартира розташована за адресою: АДРЕСА_11 .(т. 19 а.с. 152);
-копія документу на кухонний комбайн PHILIPS HR 7768 та чек на його придбання від 16.09.2008 на суму 1792, 89 грн. (т. 19 а.с. 214-215);
-копія договору міни № 2607 від 15.10.2008, укладеного між ОСОБА_15 та ОСОБА_25 , посвідченого приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_57 , відповідно до якого ОСОБА_15 належну їй на праві особистої власності квартиру АДРЕСА_52 на належний ОСОБА_25 на праві приватної власності кухонний комбайн PHILIPS HR 7768, з доплатою в розмірі 150000 грн.( т. 19 а.с. 158-159, 198);
-протокол тимчасового доступу до речей і документів від 01.04.2016, відповідно до якого слідчим у приватного нотаріуса ХМНО ОСОБА_57 вилучені належним чином завірені копії документів щодо укладання договору міни між ОСОБА_15 та ОСОБА_25 (т. 19 а.с. 195-215);
-копія заяви ОСОБА_25 до КП «Харківське міське БТІ» від 31.07.2009 про реєстрацію права власності на нерухоме майно – квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_11 .(т. 19 а.с. 153);
-копія витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 23599316 від 17.08.2009, відповідно до якого ОСОБА_25 , на праві приватної власності належить квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_11 , на підставі договору міни № 2607 від 15.10.2008. (т. 19 а.с. 160);
-копія звіту про оцінку майна Українською універсальною біржою від 08.10.2008, відповідно до якого ринкова вартість квартири розташованої за адресою: АДРЕСА_11 , станом на 08.10.2008 становить 313890 грн., що еквівалентно 64177, 06 доларів США. (т. 19 а.с. 216-219);
-висновок судової оціночно-будівельної експертизи ХНДІСЕ ім. Засл. Проф. М.С. Бокаріуса № 10393 від 20.02.2016, відповідно до якого: ринкова вартість квартири АДРЕСА_53 станом на 15.10.2008 без урахування ремонту складає 308278 грн.(т. 19 а.с. 183-192);
За епізодом від 21.08.2009, потерпілі ОСОБА_114 , ОСОБА_115 :
-протокол про прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 10.12.2012, відповідно до якого Червонозаводським РВ ХМУ ГУМВСУ в Харківській області прийнято заяву від ОСОБА_112 , за коротким викладом обставин якої, вона просить вжити заходи до ОСОБА_25 , ОСОБА_29 , ОСОБА_251 та ОСОБА_26 , які з серпня 2009 року по листопад 2010 шахрайським шляхом заволоділи її квартирою за адресою: АДРЕСА_26 на суму 500000 грн.(т. 20 а.с. 58-63);
-копія витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно № 23618829 від 19.08.2009, відповідно до якого ОСОБА_252 на праві приватної власності належить квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_26 . (т. 20 а.с. 84);
-копія договору позики № 2335 від 21.08.2009, укладеного між ОСОБА_25 (Позикодавець) та ОСОБА_116 (Позичальник), посвідченого приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_215 , відповідно до якого Позикодавець передав у власність Позичальнику , а Позичальник прийняла у власність валютні цінності у вигляді в натурі та на суму 25800 доларів США строком до 21.08.2011. (т. 20 а.с. 64-65);
-копія договору про задоволення вимог іпотекодержателя № 2337 від 21.08.2009, укладеного між ОСОБА_116 (Іпотекодавець) та ОСОБА_25 (Іпотекодержатель), посвідченого приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_215 , як засіб забезпечення виконання зобов`язання, що виникло у ОСОБА_112 за договором позики, предметом якого є квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_26 .(т. 20 а.с. 67-68);
-копія договору комісії № 2340 від 21.08.2009, укладеного між ОСОБА_116 (Комітент) та ОСОБА_29 (Комісіонер), посвідченого приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_215 , відповідно до якого Комісіонер діє за дорученням Комітента, вчиняючи правочини в інтересах Комітента, та за його рахунок, але від свого імені створюючи для Комітента певні юридичні наслідки, а саме здійснює продаж однокімнатної квартири АДРЕСА_54 за ціну не менше 200000 грн.(т. 20 а.с. 66);
-копія довіреності № 2447 від 18.06.2009, якою ОСОБА_29 уповноважує ОСОБА_247 бути її представником. (т. 20 а.с. 85);
-копія договору купівлі-продажу квартири № 2569 від 26.07.2010, укладеного між ОСОБА_29 з однієї сторони від імені та в інтересах якої діє ОСОБА_253 , на підставі довіреності № 1556 від 16.07.2010 (Продавець), яка є одночасно комісіонером за договором комісії, що укладений з ОСОБА_116 (Комітент) та ОСОБА_26 (Покупець), відповідно до якого Продавець передає, а Покупець приймає у власність квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_26 за суму 200000 грн. (т. 20 а.с. 69-72);
-протокол тимчасового доступу до речей і документів від 26.06.2013, відповідно до якого слідчим вилучено інвентаризаційну справу на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_26 . (т. 20 а.с. 75-90);
-копія заяви ОСОБА_26 до КП «Харківське міське БТІ» від 27.07.2010, про реєстрацію права власності на нерухоме майно – квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_26 . (т. 20 а.с. 88);
-копія витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно № 27003801 від 12.08.2010, відповідно до якого ОСОБА_26 на праві приватної власності належить квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_26 . (т. 20 а.с. 90);
-висновок судової будівельно-оціночної експертизи ХНДІСЕ ім. Засл. Проф. М.С. Бокаріуса № 10712 від 23.03.2016, відповідно до якої ринкова вартість квартири АДРЕСА_55 станом на 21.08.2009 складає 283153 грн. (т. 20 а.с. 93-101);
За епізодом від 27.09.2010, потерпілі ОСОБА_16 , ОСОБА_147 , ОСОБА_148 , ОСОБА_144 :
-заява ОСОБА_16 прокурору Харківської області про вчинення кримінального правопорушення від 29.04.2013, в якій вона просить порушити кримінальну справу відносно ОСОБА_25 ( т.20 а.с. 158-160);
- свідоцтво про право власності на житло № НОМЕР_8 від 11.04.2002, з технічним паспортом до нього, відповідно до якого квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_29 , на праві спільної власності належить ОСОБА_147 , ОСОБА_16 , ОСОБА_144 , ОСОБА_155 (т. 20 а.с. 166-168, 190);
-протоколи тимчасового доступу до речей і документів від 27.06.2013 та 16.05.2014, відповідно до яких у приватного нотаріуса ХМНО ОСОБА_35 , вилучені оригінали документів по посвідченню договору позики № 3056 та іпотечного договору № 3058 від 27.09.2010. (169-176);
-витяг з реєстру прав власності на нерухоме майно № 26989097 від 11.08.2010, відповідно до якого ОСОБА_147 , ОСОБА_16 , ОСОБА_144 , ОСОБА_155 на праві приватної спільної сумісної вартості належить квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_29 . (т. 20 а.с. 189);
-договір позики №3056 від 27.09.2010, укладений між ОСОБА_25 (Позикодавець) та ОСОБА_16 , ОСОБА_147 , ОСОБА_144 , ОСОБА_149 (Позичальники), посвідчений приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_254 , відповідно до якого Позикодавець передав у власність Позичальників, а Позичальники в рівних частках прийняли валютні цінності у вигляді в натурі та на суму 21000 доларів США на строк до 27.05.2013, з додатками до нього. (т. 20 а.с. 208-221);
- іпотечний договір № 3058 від 27.09.2010, укладений між ОСОБА_25 (Іпотекодержатель) та ОСОБА_16 , ОСОБА_147 , ОСОБА_144 , ОСОБА_149 (Іпотекодавці), посвідчений приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_254 , з метою забезпечення зобов`язання за Договором позики від 27.09.2010, предметом якого є квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_29 , з додатками до нього. (т. 20 а.с. 177-205);
-копії розписок відповідно до яких ОСОБА_25 отримував від ОСОБА_16 в рахунок повернення позики грошові кошти, а саме: від 25.10.2010 на суму 350 доларів США, від 27.11.2010 на суму 350 доларів США, від 27.12.2010 на суму 350 доларів США, від 29.01.2011 на суму 350 доларів США, від 27.03.2011 на суму 350 доларів США, від 26.02.2011 на суму 350 доларів США (т. 20 а.с. 161-163);
-копії актів приймання передачі, відповідно до яких ОСОБА_194 , який діє від імені ОСОБА_25 , отримував кошти від ОСОБА_16 , а саме: від 27.04.2011 на суму 350 доларів США, від 27.05.2011 на суму 350 доларів США.(т. 20 а.с. 164);
-копія акту від 14.09.2012 про те, що ОСОБА_16 передала ОСОБА_255 грошові кошти у розмірі 10200 доларів США, складеного у зв`язку з відмовою ОСОБА_201 надати розписку про отримання грошових коштів. (т. 20 а.с. 165);
-протокол тимчасового доступу до речей і документів від 26.06.2013, відповідно до якого з Департаменту містобудування, архітектури та земельних відносин ХМР вилучено, зокрема, копію інвентаризаційної справи на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_29 . (т. 20 а.с. 227-235);
-копія вимоги ОСОБА_25 до ОСОБА_16 , ОСОБА_147 , ОСОБА_144 , ОСОБА_145 про дострокове повернення суми боргу. (т. 20 а.с. 239-244);
-лист ОСОБА_16 від 03.09.2012 у відповідь на вимогу ОСОБА_25 про дострокове повернення суми боргу.(т. 20 а.с. 245);
-відповідь з відмовою ОСОБА_25 , ОСОБА_202 на лист ОСОБА_16 (т. 20 а.с. 236-238);
-копія довіреності № 5141 від 23.12.2009, відповідно до якої ОСОБА_25 уповноважує ОСОБА_202 бути його представником. (т. 20 а.с. 246);
-копія рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 14.10.2014, яким, зокрема, позов ОСОБА_25 до ОСОБА_16 , ОСОБА_256 та ОСОБА_257 про стягнення боргу за договором позики задоволено частково. Стягнуто солідарно з ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , уродженки м. Харкова ( ІН 2235620141), ОСОБА_258 ІНФОРМАЦІЯ_7 , уродженця м. Харкова ( ІН 3036407173) та ОСОБА_257 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , уродженця м. Пружани, Брестської області( ІН 3335000591) на користь ОСОБА_25 ( ІН НОМЕР_6 ) заборгованість за договором позики у розмірі 235 742,45 грн.(двісті тридцять п`ять тисяч сімсот сорок дві грн. сорок п`ять коп..), що еквівалентно 18200 доларам США; проценти за період користування на рівні облікової ставки Національного банку України у розмірі 47109,63 грн.( сорок сім тисяч сто дев`ять грн. шістдесят три коп..), що еквівалентно 3637 дол. США, 3 % річних від простроченої суми – 6 839,12 грн.( шість тисяч вісімсот тридцять дев`ять грн. дванадцять коп.), що еквівалентно 528 дол. США, неустойку ( пеню) у розмірі 235 742,45 грн.( двісті тридцять п`ять тисяч сімсот сорок дві грн. сорок п`ять коп.).(т. 21 а.с. 23-25);
-копія заочного рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 19.02.2015 від 19.02.2015, яким, зокрема, позов ОСОБА_25 до ОСОБА_16 , ОСОБА_259 , ОСОБА_257 про стягнення боргу за договором позики – задоволено частково. Стягнуто солідарно з ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ідентифікаційний номер НОМЕР_9 , ОСОБА_258 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ідентифікаційний номер НОМЕР_10 , ОСОБА_257 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , ідентифікаційний номер НОМЕР_11 на користь ОСОБА_25 , ідентифікаційний номер НОМЕР_6 - 3% річних від простроченої суми за договором позики від 27.09.2010 року в розмірі 19 778 грн. 16 коп., що еквівалентно на час ухвалення рішення 738 доларам США, що а також пеню у розмірі 19 778 грн. 16 коп..(т. 21 а.с. 18-22);
-копія заочного рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 01.04.2015, яким, зокрема, позов ОСОБА_25 до ОСОБА_16 , ОСОБА_259 , ОСОБА_257 про звернення стягнення на предмет іпотеки – задоволено. Звернуто стягнення за Іпотечним договором від 27.09.2010р., посвідчений приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_254 за реєстровим номером №3058, на нерухоме майно, а саме: трикімнатну квартиру, загальною площею 59,2 кв.м., житловою площею – 41,0 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_29 , та належить ОСОБА_16 , ОСОБА_260 , ОСОБА_261 , ОСОБА_262 на праві приватної спільної сумісної власності на підставі свідоцтва про право власності на житло від 11.04.2002р., реєстраційний №8-02-230552, виданого Відділом приватизації житлового фонду Управління комунального майна та приватизації Головного управління економіки та комунального майна виконавчого комітету ХМР згідно із розпорядженням від 11.04.2002р. №2045, зареєстрованого комунальним підприємством «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» та записано в реєстрову книгу за №11-8-24362 від 27.04.2002р. Визначено спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом застосування процедури продажу предмету іпотеки, встановленої статтею 38 Закону України «Про іпотеку», шляхом надання іпотекодержателю ОСОБА_25 права на продаж предмета іпотеки будь-якій третій особі – покупцю на його власний розсуд за ціною, встановленої на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна на момент продажу. За рахунок продажу предмету іпотеки задовольнити вимоги ОСОБА_25 за Договором позики від 27.09.2010 року в сумі 525433,65 грн. та усі витрати, пов`язані зі збереженням та реалізацією предмету іпотеки. Надати ОСОБА_25 право пред`являти правовстановлюючі документи на предмет іпотеки, усно та письмово звертатися, подавати, одержувати і підписувати необхідні довідки та документи, заяви (в тому числі, стосовно сімейного стану іпотекодавців - ОСОБА_16 , ОСОБА_259 , ОСОБА_257 ) до комунального підприємства «Харківське міське бюро технічної інвентаризації», Державної міграційної служби України, Державної реєстраційної служби України та інших державних органів, установ, підприємств, організацій, з питань отримання Витягів та інших документів, довідок про склад сімї, а також вчиняти всі інші дії, пов`язані з виконанням цих питань. Виселити ОСОБА_16 (ІПН НОМЕР_12 ), ОСОБА_259 (ІПН НОМЕР_10 ), ОСОБА_257 (ІПН НОМЕР_11 ) з іпотечного майна – трикімнатної квартири, загальною площею 59,2 кв.м., житловою площею – 41,0 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_29 . Передати предмет іпотеки - трикімнатну квартиру, загальною площею 59,2 кв.м., житловою площею – 41,0 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_29 , в управління ОСОБА_25 на період до його реалізації за визначеною ст. 38 ЗУ «Про іпотеку» процедурою продажу. ( т. 21 а.с. 27-32);
-копія рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 19.12.2016, яким позов ОСОБА_25 до ОСОБА_16 , ОСОБА_258 , ОСОБА_257 , Головного управління Національної поліції в Харківській області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача: Фрунзенський ВДВС ХМУЮ Харківської області, Департамент реєстрації Харківської міської ради про звільнення іпотечного майна з-під арештів - залишено без задоволення.(т. 21 а.с. 33-36);
-висновок судової будівельно-оціночної експертизи ХНДІСЕ ім. Засл. Проф. М.С. Бокаріуса № 10713 від 23.03.2016, відповідно до якого: ринкова вартість квартири АДРЕСА_56 станом на 27.09.2010 складає 287705 грн.(т. 21 а.с. 37-48);
За епізодом від 01.12.2008, потерпілі ОСОБА_19 , ОСОБА_71 :
-заява ОСОБА_69 від 12.08.2013 про вчинення кримінального правопорушення, в якій він просить вжити заходів щодо ОСОБА_25 , який у період з 01.12.2008 по 10.06.2009 шляхом обману та шахрайських дій отримав право власності на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_14 .( т. 21 а.с. 49);
-копія витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно № 22917137 від 03.06.2009, відповідно до якого ОСОБА_19 , ОСОБА_84 на праві приватної власності належить квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_14 .(т. 21 а.с. 55);
-копія договору позики № 4209 від 01.12.2008, укладеного між ОСОБА_25 (Позикодавець) та ОСОБА_19 , ОСОБА_73 (Позичальники), посвідченого приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_36 , відповідно до якого Позикодавець передав у власність Позичальникам, а Позичальники прийняли солідарно валютні цінності у вигляді в натурі та на суму 24200 доларів США строком до 01.06.2009, з додатками до нього. (т. 21 а.с. 88-95);
-копія договору іпотеки № 4211 від 01.12.2008, між ОСОБА_19 , ОСОБА_73 (Іпотекодавці) та ОСОБА_25 (Іпотекодержатель), посвідченого приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_36 , укладеного як засіб забезпечення виконання зобов`язання, що виникло у ОСОБА_19 , ОСОБА_69 за договором позики № 4209, предметом якого є квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_14 , з додатками до нього. (т. 21 а.с. 60-63, 102-121);
-копія договору комісії № 4214 від 01.12.2008, укладеного між ОСОБА_19 , ОСОБА_73 (Комітенти) та ОСОБА_26 (Комісіонер), посвідченого приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_36 , відповідно до якого Комісіонер діє за дорученням Комітентів, вчиняючи правочини в інтересах Комітентів та за рахунок, але від його імені, створюючи для Комітентів певні юридичні наслідки, а саме здійснює продаж двокімнатної квартири АДРЕСА_15 за суму не менше 200000 грн., з додатками до нього. (т. 21 а.с. 53-54, 122-152);
-копія договору купівлі-продажу квартири № 1472 від 10.06.2009, укладеного між ОСОБА_26 (Продавець), який одночасно є (Комісіонер) за договором комісії № 4214, укладеного з ОСОБА_73 та ОСОБА_19 (Комітент), та ОСОБА_29 (Покупець), посвідченого приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_215 , відповідно до якого Продавець передає, а Покупець приймає у власність двокімнатну квартиру АДРЕСА_15 , за суму 200000 грн.(т. 21 а.с. 57-58);
-копія заяви ОСОБА_29 до КП «Харківське Міське БТІ» від 11.06.2009 про реєстрацію права власності на нерухоме майно – квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_14 . (т. 21 а.с. 56);
-копія витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 23126243 від 25.06.2009, відповідно до якого ОСОБА_29 на праві приватної власності належить квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_14 . (т. 21 а.с. 59);
- копії розписок відповідно до яких ОСОБА_25 отримував від ОСОБА_19 в рахунок повернення позики грошові кошти, а саме: від 25.08.2009 на суму 600 доларів США, від 05.03.2009 на суму 300 доларів США з дописом 17.03.2009 +300 доларів США. (т. 21 а.с. 52);
- висновок судової будівельно-оціночної експертизи ХНДІСЕ ім. Засл. Проф. М.С. Бокаріуса № 7695 від 02.12.2013, з фототаблицею до нього, відповідно до якого: ринкова вартість квартири АДРЕСА_15 в цінах грудня 2008 року складає 208280 грн. Ринкова вартість квартири АДРЕСА_15 в цінах червня 2009 року складає 236880 грн.(т. 21 а.с. 153-178);
-копія рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 19.04.2013, яким позовні вимоги ОСОБА_29 задоволено. Усунуто перешкоди в здійсненні ОСОБА_29 права власності на квартиру АДРЕСА_15 та вирішено виселити ОСОБА_19 , ОСОБА_263 з належної ОСОБА_29 квартири АДРЕСА_15 без надання іншого житлового приміщення.(Т. 21 А.С. 77-78);
За епізодом від 13.11.2008, потерпілі ОСОБА_60 , ОСОБА_61 :
-заява ОСОБА_59 від 11.11.2013, в якій він просить внести до ЄРДР відомості про вчинення кримінального правопорушення, а саме: в період часу з 13.11.2008 по 02.03.2011 ОСОБА_25 разом з нотаріусом ОСОБА_36 , ОСОБА_29 , ОСОБА_264 , ОСОБА_26 шахрайським шляхом заволоділи житловим будинком та земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_12 .(т. 21 а.с. 181);
-витяг з кримінального провадження від 11.11.2013, відповідно до якого за заявою ОСОБА_59 до ЄРДР внесені відомості за правовою кваліфікацією ч. 3 ст. 190 КК України. (т. 21 а.с. 179);
-копія витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 373357 від 16.04.2003, відповідно до якого ОСОБА_62 на праві приватної власності належить будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_12 .(т. 22 а.с. 10);
-копія договору позики № 3918 від 13.11.2008, укладеного між ОСОБА_25 (Позикодавець) та ОСОБА_66 (Позичальник), посвідченого приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_36 , відповідно до якого Позикодавець передав у власність Позичальника, а Позичальник прийняв валютні цінності у вигляді в натурі та на суму 59000 доларів США строком до 13.05.2009, з додатками до нього. (т. 21 а.с. 189-193);
-копія договору іпотеки № 3920 від 13.11.2008, між ОСОБА_66 (Іпотекодавець) та ОСОБА_25 (Іпотекодержатель), посвідченого приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_36 , укладеного як засіб забезпечення виконання зобов`язання за договором позики № 3918, предметом якого є житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_12 , та земельна ділянка площею 0, 12 га, кадастровий номер 6325155301:00:009:0006, розташована за адресою: АДРЕСА_12 , з додатками до нього. (т. 21 а.с. 194-224);
-копія договору комісії № 3924 від 13.11.2008, укладеного між ОСОБА_66 (Комітент) та ОСОБА_29 (Комісіонер), посвідченого приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_36 , відповідно до якого Комісіонер діє за дорученням Комітента, вчиняючи правочини в інтересах Комітента та за його рахунок, але від свого імені, створюючи для Комітента певні юридичні наслідки, з додатками до нього. (т. 21 а.с. 225-228);
-копія додаткового договору № 1 від 13.05.2009 до договору позики № 3918 від 13.11.2008, укладеного між ОСОБА_25 (Позикодавець) та ОСОБА_66 (Позичальник), посвідченого приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_36 , відповідно до якого пункт 1 у Договорі позики № 3918 викладено у новій редакції, а саме: Позикодавець передав у власність Позичальника, а Позичальник прийняв валютні цінності у вигляді в натурі та на суму 66500 доларів США строком до 13.11.2009.(т. 22 а.с. 24);
-копія додаткового договору № 1 від 13.05.2009 до договору іпотеки № 3920 від 13.11.2008, укладеного між ОСОБА_66 (іпотекодавець) та ОСОБА_25 (Іпотекодержатель), посвідченого приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_36 , відповідно до якого Пункт 1 у договорі іпотеки № 3920 викладено у новій редакції, а саме: договір укладено як засіб забезпечення виконання зобов`язань, що виникло за договором позики № 3918 та додатковим договором № 1 до цього договору з обумовленим в Договорі позики та Додатковому договорі розміром боргу 66500 доларів США.(т. 22 а.с. 25);
-копія договору купівлі-продажу житлового будинку № 669 від 02.03.2011, укладеного між ОСОБА_29 (Продавець), яка є одночасно Комісіонером за договором комісії № 3924, який укладено з ОСОБА_66 (Комітент), та ОСОБА_264 , що діє в особі представника ОСОБА_26 за довіреністю № 483 (Покупець), посвідченого приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_254 , відповідно до якого Продавець продав, а Покупець придбав у власність будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_12 , на земельній ділянці площею 0, 12 га, кадастровий номер 6325155301:00:009:0006 за 465000 грн., з додатками до нього. (т. 21 а.с. 230-250, т. 22 а.с 1-2);
-копії розписок відповідно до яких ОСОБА_25 отримував від ОСОБА_59 в рахунок повернення позики грошові кошти, а саме: від 12.12.2008 на суму 1500 доларів США, від 13.01.2009 на суму 1500 доларів США, від 13.02.2009 на суму 1500 доларів США, від 14.04.2009 на суму 1500 доларів США, від 15.06.2009 на суму 1500 доларів США, від 13.03.2009 на суму 1500 доларів США, від 16.09.2009 на суму 3000 доларів США. (т. 22 а.с. 32-35);
- висновок судової будівельно-технічної експертизи № 13077 від 26.03.2014 ХНДІСЕ ім. Засл. Проф. М.С. Бокаріуса, відповідно до якого: ринкова вартість домоволодіння по АДРЕСА_12 станом на листопад 2008 року складає 1393005 грн. Ринкова вартість домоволодіння по АДРЕСА_12 станом на березень 2011 року складає 870132 грн. (т. 22 а.с. 54-69);
-копія інвентаризаційної справи на будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_12 . (т. 22 а.с. 70-106);
-висновок судової оціночної експертизи № 7964 від 18.11.2016 ХНДІСЕ ім. Засл. Проф. М.С. Бокаріуса, з фототаблицею до нього, відповідно до якого, ринкова вартість земельної ділянки площею 0,12 га, розташованої за адресою: АДРЕСА_12 , складає станом на листопад 2008 року – 219860 грн., станом на березень 2011 року – 101700 грн. (т.. 22 а.с. 111-128); 
-копія рішення Харківського районного суду Харківської області від 07.09.2012, яким позов задоволено частково. Суд визнав недійсними: - договір позики від 13 листопада 2008 року, укладений між ОСОБА_25 і ОСОБА_66 , посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_36 реєстровий № 3918, в редакції змін, внесених до договору додатковим договором № 1 від 13 травня 2009 року та привів сторони до первісний стану, зобов`язавши ОСОБА_64 повернути ОСОБА_25 54500 (п`ятдесят чотири тисячі п`ятсот) доларів США.; - договір комісії від 13 листопада 2008 року, укладений між ОСОБА_66 та ОСОБА_29 ; - договори купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки, розташованих в АДРЕСА_12 , які укладено 2 березня 2011 року між ОСОБА_29 , що діяла від її імені за договором комісії від 13 листопада 2008року з одного боку, та ОСОБА_26 , що діяв від імені ОСОБА_68 , посвідчені приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_254 реєстровий № 669 та № 667 відповідно. Суд привів сторони до первісного стану, а саме припинив право власності ОСОБА_68 на вказаний будинок та земельну ділянку за вказаною адресою, поновивши право власності ОСОБА_58 на вказаний будинок та земельну ділянку, зобов`язав ОСОБА_265 повернути вказаний будинок та земельну ділянку у власність ОСОБА_65 . В задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_58 відмовлено.( т. 22 а.с. 39-41);
-копія рішення апеляційного суду м. Харкова від 03.12.2012, яким рішення суду в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_266 про визнання недійсним договору позики від 13 листопада 2008 року між нею та ОСОБА_25 в редакції змін, внесених до договору додатковим договором № 1 від 13 травня 2009року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_36 , - скасовано та в задоволенні позову в цій частині відмовлено. В іншій частині це ж рішення суду залишено без змін.( т. 22 а.с. 42-43);
-ухвала колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03.04.2013, якою рішення апеляційного суду м. Харкова від 03.12.2012 та рішення Харківського районного суду Харківської області від 07.09.2012 у частині, що залишена без змін рішенням апеляційного суду Харківської області – залишені без змін. (т. 22 а.с. 45-47).
Інші докази, досліджені в судовому засіданні, які зібрані органом досудового слідства та надані прокурором.
-протокол огляду предметів від 31.03.2017, який розпочато о 13-00 годині та закінчено о 13-30 годині, відповідно до якого, в ході огляду встановлено: 1. Розписка від імені ОСОБА_25 про отримання від ОСОБА_267 грошових коштів на суму 610 доларів США. Дата 2. Розписка від імені ОСОБА_25 про отримання від ОСОБА_21 грошових коштів на суму 610 доларів США. Дата 20.02.2007 р. 3. Розписка від імені ОСОБА_25 про отримання від ОСОБА_21 грошових коштів на суму 610 доларів США. Дата 20.03.2007 р. 4. Розписка від імені ОСОБА_25 про отримання від ОСОБА_21 грошових коштів на суму 500 доларів США. Дата 21.04.2007 р. 5. Розписка від імені ОСОБА_25 про отримання від ОСОБА_21 грошових коштів на суму 600 доларів США. Дата 20.05.2007 р. 6. Розписка від імені ОСОБА_25 про отримання від ОСОБА_21 грошових коштів на суму 270 доларів США. Дата 02.07.2007 р. 7. Розписка від імені ОСОБА_25 про отримання від ОСОБА_21 грошових коштів на суму 500 доларів США. Дата 27.07.2007 р. 8. Розписка від імені ОСОБА_25 про отримання від ОСОБА_21 грошових коштів на суму 7500 доларів США. Дата 25.02.2008 р. 9. Розписка від імені ОСОБА_25 про отримання від ОСОБА_21 грошових коштів на суму 300 доларів США. Дата 15.03.2008 р. 10. Розписка від імені ОСОБА_25 про отримання від ОСОБА_21 грошових коштів на суму 400 доларів США. Дата 30.03.2008 р. 11. Розписка від імені ОСОБА_25 про отримання від ОСОБА_21 грошових коштів на суму 2000 доларів США. Дата 11.07.2008 р. 12. Корінець з датою 07.09. -330 $ та написом 216 грн. ОСОБА_268 . 13. Розписка від імені ОСОБА_25 про отримання від ОСОБА_47 грошових коштів на суму 3000 доларів США. Дата 05.07.2007 р. 14. Розписка від імені ОСОБА_25 про отримання від ОСОБА_50 грошових коштів на суму 1300 доларів США. Дата 15.01.2009 р. 15. Розписка від імені ОСОБА_25 про отримання від ОСОБА_50 грошових коштів на суму 3000 доларів США. Дата 05.11.2007 р. 16. Розписка від імені ОСОБА_25 про отримання від ОСОБА_47 грошових коштів на суму 3000 доларів США. Дата 05.12.2007 р. 17. Розписка від імені ОСОБА_25 про отримання від ОСОБА_50 грошових коштів на суму 120000 доларів США. Дата 04.04.2007 р. 18.Розписка від імені ОСОБА_25 про отримання від ОСОБА_50 грошових коштів на суму 1300 доларів США. Дата 05.12.2008 р. 19.Розписка від імені ОСОБА_25 про отримання від ОСОБА_48 грошових коштів на суму 126000 доларів США. Дата 25.02.2008 р. 20. Розписка від імені ОСОБА_25 про отримання від ОСОБА_50 грошових коштів на суму 750 доларів США. Дата 05.05.2008 р. 21.Розписка від імені ОСОБА_25 про отримання від ОСОБА_48 грошових коштів на суму 3000 доларів США. Дата 04.01.2008 р. 22. Розписка від імені ОСОБА_25 про отримання від ОСОБА_48 грошових коштів на суму 3000 доларів США. Дата 06.02.2008 р. 23. Розписка від імені ОСОБА_25 про отримання від ОСОБА_48 грошових коштів на суму 750 доларів США. Дата 07.08.2008 24. Розписка від імені ОСОБА_25 про отримання від ОСОБА_47 грошових коштів на суму 750 доларів США. Дата 10.09.2008 25. Розписка від імені ОСОБА_25 про отримання від ОСОБА_47 грошових коштів на суму 750 доларів США. Дата 09.06.2008 р. 26. Розписка від імені ОСОБА_25 про отримання від ОСОБА_269 грошових коштів на суму 750 доларів США. Дата 07.07.2008 р. 27.Розписка від імені ОСОБА_25 про отримання від ОСОБА_50 грошових коштів на суму 550 доларів США. Дата 05.10.2008 р. 28. Розписка від імені ОСОБА_25 про отримання від ОСОБА_50 грошових коштів на суму 750 доларів США. Дата 06.10.2008 29.Розписка від імені ОСОБА_25 про отримання від ОСОБА_270 грошових коштів на суму 3000 доларів США. Дата 05.05.2007 р. 30. Розписка від імені ОСОБА_25 про отримання від ОСОБА_48 грошових коштів на суму 3000 доларів США. Дата 05.06.2007 p. 31. Розписка від імені ОСОБА_25 про отримання від ОСОБА_271 грошових коштів на суму 1500 доларів США. Дата 12.12.2008 р. 32. Розписка від імені ОСОБА_25 про отримання від ОСОБА_59 грошових коштів на суму 1500 доларів США. Дата 13.01.2009 р. 33. Розписка від імені ОСОБА_25 про отримання від ОСОБА_59 грошових коштів на суму 1500 доларів США. Дата 13.02.2009 р. 34 Розписка від імені ОСОБА_25 про отримання від ОСОБА_59 грошових коштів на суму 1500 доларів США. Дата 14.04.2009 p. 35. Розписка від імені ОСОБА_25 про отримання від ОСОБА_59 грошових коштів на суму 1500 доларів США. Дата 15.06.2009 р. 36. Розписка від імені ОСОБА_25 про отримання від ОСОБА_59 грошових коштів на суму 1500 доларів США. Дата 13.03.2009 р. 37. Розписка від імені ОСОБА_25 про отримання від ОСОБА_59 грошових коштів на суму 3000 доларів США. Дата 16.09.2009 р. 38. Розписка від імені ОСОБА_25 про отримання від ОСОБА_70 грошових коштів на суму 600 доларів США. Дата 25.08.2009 р. 39. Розписка від імені ОСОБА_25 про отримання від ОСОБА_72 грошових коштів на суму 1500 доларів США. Дата 17.03.2009 р. +300$. 40. Розписка від імені ОСОБА_132 про отримання від ОСОБА_124 грошових коштів на суму 1125 доларів США. Дата 17.12.2009. 41. Розписка від імені ОСОБА_132 про отримання від ОСОБА_124 грошових коштів на суму 300 доларів США. Дата 15.03.2010. 42. Розписка від імені ОСОБА_132 про отримання від ОСОБА_124 грошових коштів на суму 375 доларів США. Дата 30.04.2010. 43. Розписка від імені ОСОБА_132 про отримання від ОСОБА_124 грошових коштів на суму 450 доларів США. Дата 15.05.2010. 44. Розписка від імені ОСОБА_132 про отримання від ОСОБА_124 грошових коштів на суму 450 доларів США. Дата 15.06.2010. 45. Розписка від імені ОСОБА_132 про отримання від ОСОБА_124 грошових коштів на суму 390 доларів США. Дата 16.07.2010. 46. Розписка від імені ОСОБА_132 про отримання від ОСОБА_124 грошових коштів на суму 390 доларів США. дата 09.08.2010. 47. Розписка від імені ОСОБА_132 про отримання від ОСОБА_124 грошових коштів на суму 390 доларів США. Дата 09.09.2010. 48. Розписка від імені ОСОБА_132 про отримання від ОСОБА_124 грошових коштів на суму 390 доларів США. Дата 13.10.2010. 49. Розписка від імені ОСОБА_132 про отримання від ОСОБА_124 грошових коштів на суму 390 доларів США. Дата 15.11.2010. 50. Розписка від імені ОСОБА_132 про отримання від ОСОБА_124 грошових коштів на суму 10000 доларів США. Дата 19.11.2010. 51. Розписка від імені ОСОБА_132 про отримання від ОСОБА_124 грошових коштів на суму 3000 доларів США. Дата 07.01.2011. 52. Розписка від імені ОСОБА_132 про отримання від ОСОБА_124 грошових коштів на суму 2000 доларів США. Дата 15.06.2010. 53. Розписка від імені ОСОБА_132 про отримання від ОСОБА_14 грошових коштів на суму 450 доларів США. Дата 25.026.2010. 54. Розписка від імені ОСОБА_132 про отримання від ОСОБА_14 грошових коштів на суму 450 доларів США. Дата 25.06.2010. 55. Розписка від імені ОСОБА_132 про отримання від ОСОБА_14 грошових коштів на суму 450 доларів США. Дата 21.01.2010. 56. Розписка від імені ОСОБА_25 про отримання від ОСОБА_16 грошових коштів на суму 350 доларів США. Дата 25.10.2010 р. 57. Розписка від імені ОСОБА_25 про отримання від ОСОБА_16 грошових коштів на суму 350 доларів США. Дата 27.11.2010 р. 58. Розписка від імені ОСОБА_25 про отримання від ОСОБА_16 грошових коштів на суму 350 доларів США. Дата 27.12.2010 р. 59. Розписка від імені ОСОБА_25 про отримання від ОСОБА_16 грошових коштів на суму 350 доларів США. Дата 29.01.2011 р. 60. Розписка від імені ОСОБА_25 про отримання від ОСОБА_16 грошових коштів на суму 350 доларів США. Дата 27.03.2011 р. 61. Розписка від імені ОСОБА_25 про отримання від ОСОБА_16 грошових коштів на суму 350 доларів США. Дата 26.02.2011 р. 62. Акт прийому-передачі грошових коштів в сумі 350 доларів США від ОСОБА_16 ОСОБА_200 . Дата 27.04.2011. 63. Акт прийому-передачі грошових коштів в сумі 350 доларів США від ОСОБА_16 ОСОБА_200 . Дата 27.05.2011. 64. Акт передачі грошових коштів в сумі 10200 доларів США від ОСОБА_16 ОСОБА_200 . Дата 14.09.2012. 65. Розписка від імені ОСОБА_25 про отримання від ОСОБА_272 грошових коштів на суму 660 доларів США. Дата 06.01.2010 р. 66. Розписка від імені ОСОБА_25 про отримання від ОСОБА_272 грошових коштів на суму 660 доларів США. Дата 08.04.2010 р. 67. Розписка від імені ОСОБА_25 про отримання від ОСОБА_13 грошових коштів на суму 660 доларів США. Дата 04.11.2009 р. 68. Розписка від імені ОСОБА_25 про отримання від ОСОБА_272 грошових коштів на суму 660 доларів США. Дата 08.02.2010 р. Оглянуті розписки постановою слідчого від 31.03.2017 визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.( т. 14 а.с. 236-242).
За клопотанням потерпілої ОСОБА_13 до матеріалів справи долучені письмові докази, зокрема копії постанови Полтавського апеляційного суду від 25.04.2024, копія ухали Верховного суду від 03.09.2021. 
За клопотанням потерпілої ОСОБА_21 до матеріалів справи долучено письмові докази, зокрема копії рішень, ухвал, постанов.
За клопотанням потерпілої ОСОБА_19 до матеріалів справи долучено письмові докази, зокрема копії рішень, ухвал, постанов.
За клопотанням обвинуваченого ОСОБА_25 до матеріалів справи долучено копії судових рішень та ухвал за епізодом потерпілої ОСОБА_273 .
За клопотанням захисника ОСОБА_10 до матеріалів справи долучено письмові докази, зокрема копії рішень, ухвал, постанов, щодо цивільно правових спорів за кожним епізодом обвинувачення (крім епізоду – потерпіла ОСОБА_20 , спорів не існувало ) які будуть наведені нижче.
За клопотанням потерпілої ОСОБА_15 допитано у якості свідка ОСОБА_274 .
Свідок ОСОБА_275 повідомила суду, що ОСОБА_25 вона особисто не знає, але бачила декілька разів. ОСОБА_26 вона не знає. З ОСОБА_15 у них дружні стосунки.
На запитання потерпілої ОСОБА_15 свідок ОСОБА_275 відповіла, що їй відомо, що вона уклала договір міни квартири на кухонний комбайн. ОСОБА_25 вона побачила тоді, коли ОСОБА_15 передавала йому частку грошей, була присутня як свідок, оскільки він не давав розписок, вони сідали у його машину. Коли це було не пам`ятає, але було 2-3 зустрічі.
На уточнююче запитання головуючого свідок відповіла, що ОСОБА_15 шукала гроші для бізнесу, звернулась до ОСОБА_25 , та він надав їй гроші під заставу її квартири.
На запитання прокурора свідок відповіла, що кухонного комбайну вона не бачила, вона розуміла, що цей договір міни був такий, що ОСОБА_25 надав ОСОБА_15 гроші, а після того як вона їх поверне, скасує договір міни. ОСОБА_15 не хотіла продавати квартиру, їй були потрібні гроші для бізнесу.
На запитання захисника обвинувачених свідок відповіла, що не пам`ятає дату коли ОСОБА_15 віддавала ОСОБА_25 гроші.
На запитання обвинуваченого ОСОБА_25 свідок відповіла, що до його машини вона сідала, щоб бути свідком, що ОСОБА_15 передає йому гроші, яку суму вона віддавала не пам`ятає. До цього вона його не бачила, але зараз впізнає, вона чула про нього різну інформацію. Коли ОСОБА_15 передала гроші, розписки вона не просила. Вона прийшла до суду, щоб розповісти як ОСОБА_15 віддавала йому гроші.
Так, ОСОБА_25 та ОСОБА_26 , обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3, 4 ст. 190 КК України.
Відповідно до ст. 12 КК України в редакції, яка діяла на момент скоєння, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 190 КК України, є тяжким злочином, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до восьми років.
Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 190 КК України, відповідно до ст. 12 КК України в редакції, яка діяла на момент скоєння, є особливо тяжким злочином, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до дванадцяти років з конфіскацією майна.
Статтею 49 КК України (в редакції яка діяла на момент скоєння злочинів), передбачено, що особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули:
-десять років - у разі вчинення тяжкого злочину; 
-п`ятнадцять років - у разі вчинення особливо тяжкого злочину. 
За ст. 284 ч.2 КПК України кримінальне провадження закривається судом, в тому числі і у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.
За змістом п. 1 ч. 2 ст. 284, ч. 3 ст. 285, частинами 1, 4 ст. 286, ч. 3 ст. 288 КПК суди першої інстанції мають обов`язок відповідно роз`яснити особі, яка притягується до кримінальної відповідальності те, що на момент судового розгляду закінчились строки давності притягнення цієї особи до кримінальної відповідальності, що є правовою підставою, передбаченою ст. 49 КК, для звільнення особи від кримінальної відповідальності у порядку, передбаченому КПК, і таке звільнення є підставою для закриття кримінального провадження на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК, а також право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави та наслідки такого заперечення.
Судом роз`яснено обвинуваченим ОСОБА_276 , ОСОБА_26 , що на момент судового розгляду закінчились строки давності притягнення до кримінальної відповідальності за ч. 3 ст. 190, ч. 4 ст. 190 КК України, що є правовою підставою, передбаченою ст. 49 КК, для звільнення особи від кримінальної відповідальності у порядку, передбаченому КПК.
Обвинувачені ОСОБА_277 , ОСОБА_26 , та їх захисник заперечували проти звільнення від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 3 ст. 190, ч. 4 ст. 190 КК України у зв`язку з закінченням строків давності та закриття кримінального провадження.
За змістом вимог ч. 8 ст. 284 КПК, якщо особа заперечує щодо закриття кримінального провадження з підстав звільнення від кримінальної відповідальності, зокрема на підставі ст. 49 КК України, то закриття кримінального провадження не допускається. В цьому разі кримінальне провадження продовжується в загальному порядку, передбаченому КПК.
З рішення ВСУ у справі № 5-205кс15 випливає, що Кримінальним процесуальним законом України визначається порядок провадження в кримінальних справах, тобто порядок вчинення процесуальних дій і прийняття кримінальних процесуальних рішень.
Таким чином, суд не вбачає підстав для закриття кримінального провадження з підстав звільнення ОСОБА_278 та ОСОБА_26 , від кримінальної відповідальності за ч. 3 ст. 190, ч. 4 ст. 190 КК України, на підставі ст. 49 КК України.
Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод, законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
За ч. 2 ст. 17 КПК України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.
Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що суди при оцінці доказів керуються критерієм доведення " поза розумним сумнівом". Таке доведення може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою (рішення у справах" Ірландія проти Сполученого Королівства","Яременко проти України", "Йонкало проти України", "Кобець проти України").
Розумний сумнів - це такий непереборний сумнів, який залишається у слідчого , прокурора, слідчого судді, суду щодо винуватості обвинуваченого чи підсудного після всебічного, повного і об`єктивного дослідження обставин справи. Наявність розумного сумніву, щодо обґрунтованості обвинувачення не дозволяє будь-якій неупередженій людині, яка міркує з належним розумом і сумлінням, визнати обвинуваченого винним.
Норми ст. 22 КПК України визначають, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом, а тому суд не може перебирати на себе функцію обвинувачення або захисту.
Відповідно до ст. 25 КПК України прокурор, слідчий зобов`язані в межах своєї компетенції розпочати досудове розслідування в кожному випадку безпосереднього виявлення ознак кримінального правопорушення /за виключенням випадків, коли кримінальне провадження може бути розпочате лише на підставі заяви потерпілого/ або в разі надходження заяви /повідомлення/ про вчинення кримінального правопорушення, а також вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.
Крім того, саме на них законом покладається обов`язок всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень відповідно до ст. 9 КПК України.
Так, відповідно до ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема: 1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); 2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; 3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; 4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; 5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання.
За ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, покладається на сторону обвинувачення безпосередньо у судовому засіданні.
За практикою тлумачення Європейським судом з прав людини національний суд має оцінити представлені йому докази і вагомість будь-яких доказів, які сторона хоче долучити до справи. Однак, суд має пересвідчитися, чи провадження в цілому, включаючи спосіб збирання доказів, було справедливим, як того вимагає п. 1 статті 6 (mutatis mutandis, рішення у справі «Шенк проти Швейцарії» (Schenk v. Switzerland) від 12 липня 1988 р., серія A № 140, с. 29, п. 46).
Відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту.
Частиною 1 ст. 94 КПК України визначено, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Відповідно до ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.
В силу вимог частин 1, 3 ст. 373 КПК України виправдувальний вирок ухвалюється в разі, якщо не доведено, що: вчинено кримінальне правопорушення в якому обвинувачується особа; кримінальне правопорушення вчинено обвинуваченим; в діях обвинуваченого є склад злочину кримінального правопорушення. Обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умов доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.
Стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини» від 23.02.2006 року передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Так, у справі «Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain» від 06 грудня 1998 року (п.146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип призумції невинуватості вимагає, серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не розпочинали розгляд справи з упередженої думки, що підсудний вчинив злочин, який йому ставиться в вину: обов`язок доказування лежить на обвинуваченні, і будь-який сумнів має тлумачитися на користь підсудного. (Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain).
Конституційний Суд України у рішенні від 26 лютого 2019 року № 1-р/2019 у справі щодо відповідності Конституції України (конституційності) ст. 368-2 КК України зауважив, що елементом принципу презумпції невинуватості є принцип "indubioproreo", згідно з яким при оцінюванні доказів усі сумніви щодо вини особи тлумачиться на користь її невинуватості. Презумпція невинуватості особи передбачає, що обов`язок доведення вини особи покладається на державу.
Відповідно до вимог ст. 370 КПК України, обґрунтованим є рішення ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу.
При цьому, згідно з ч. 2 ст. 94 КПК України, жоден доказ не має наперед встановленої сили. При постановленні вироку суд за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин кримінального провадження в їх сукупності, керуючи законом, повинен оцінити кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного рішення та для вирішення питань, зазначених у ст. 374 КПК України.
Усі сумніви щодо доведеності обвинувачення, якщо їх неможливо усунути, повинні тлумачитись на користь обвинуваченого. Коли зібрані у справі докази не підтверджують обвинувачення і всі можливості збирання додаткових доказів вичерпані, суд зобов`язаний постановити виправдувальний вирок.
Відповідно до ст.85 КПК України - належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність, чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.
Відповідно до ст.86 КПК України - доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.
Відповідно ст.87 КПК України - недопустимими, зокрема, є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав і свобод людини. Суд зобов`язаний визнати істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод, зокрема, здійснення процесуальних дій, які потребують попереднього дозволу суду, без такого дозволу або з порушенням його суттєвих умов; отримання доказів внаслідок катування; порушення права особи на захист; отримання показань чи пояснень від особи, яка не була повідомлена про своє право відмовитись від давання показань та відповідати на запитання, або їх отримання з порушенням цього права; порушення права на перехресний допит; отримання показань від свідка, який надалі буде визнаний підозрюваним чи обвинуваченим у цьому кримінальному провадженні.
Недопустимості доказів згідно вимог ст.ст. 87-89 КПК України судом не встановлено, оскільки вони встановлені, зібрані та перевірені органом досудового розслідування, а згодом судом, відповідно до вимог кримінального процесуального законодавства України. Істотних порушень прав та свобод людини, визначених ст. 87 КПК України, судом не встановлено. Досліджені в судовому засіданні докази, документи відповідають вимогам щодо їх отримання, проведення та оформлення, складені уповноваженими процесуальними особами відповідно, узгоджуються між собою, та не викликають сумнівів у суду. 
Відповідно до п.5 ч.2 ст.291 КПК України обвинувальний акт повинен містити у собі виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Тобто, формулювання обвинувачення має містити посилання на обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, відповідно до положень ст. 91 КПК України, зокрема, це подія кримінального правопорушення, яка включає в себе час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення.
Так, статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі–Конвенція), кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права: a) бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього; б) мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту; c) захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, або - за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника - одержувати таку допомогу безоплатно, коли цього вимагають інтереси правосуддя.
У тексті підпункту «а» п.3 ст.6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (див. рішення від 19 грудня 1989 року у справі «Камасінскі проти Австрії», п.79). 
Крім того, Європейський суд з прав людини нагадує, що положення підпункту «а» п.3 ст.6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п.1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (див. рішення від 25 березня 1999 року у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», п.52; рішення від 25 липня 2000 року у справі «Матточіа проти Італії», п.58; рішення від 20 квітня 2006 року у справі «І.Н. та інші проти Австрії», п.34).
Справедливість під час провадження у справі необхідно оцінювати, беручи до уваги розгляд справи в цілому (див. рішення від 1 березня 2001 року у справі «Даллос проти Угорщини» п.47). Крім того, право бути поінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом «b» п.3 ст.6 Конвенції (див. зазначені рішення у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», п.54, а також «Даллос проти Угорщини», п.47).
Із урахуванням викладеного, суд вважає, що розгляд кримінального провадження за відсутності конкретного обвинувачення порушує гарантовані законом процесуальні права обвинуваченого, у тому числі і його право на захист, а пред`явлене йому обвинувачення за таких обставин у будь-якому разі повинно бути визнане незаконним у зв`язку із істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.
Мається на увазі той факт, що слідчий, за погодженням з прокурором, пред`явивши обвинувачення ОСОБА_25 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 190, ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 190 КК України, ОСОБА_26 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 190, ч. 4 ст. 190 КК України, не дотрималися вимог п.5 ч.2 ст.291 КПК України щодо змісту обвинувального акту, де зазначено, що обвинувальний акт повинен місити у собі виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Обвинувачення, яке міститься у обвинувальних актах відносно ОСОБА_278 , ОСОБА_26 , є неконкретизованим, оскільки органом досудового розслідування не зазначені реєстрові номери укладених договорів, довіреностей, тощо та їх дати, не зазначено між ким саме укладені відповідні договори. Крім того, органом досудового розслідування припущено багато орфографічних помилок. 
В обсязі наданих прокурором доказів – договорів, документах, показаннях потерпілих не можливо зробити висновку про винність ОСОБА_25 та ОСОБА_26 за ст. 190 КК України, а допитані свідки навпаки спростовують твердження сторони обвинувачення щодо умов підписання договорів та складання документів, самі потерпілі є безумовно зацікавленими особами , які і на цей час свої зобов`язання за укладеними договорами не виконали або виконали не в повному обсязі. 
Разом з цим , прокурор протягом всього часу тривалого розгляду справи не скористався своїм правом передбаченим ст. 338 КПК України. 
За епізодом потерпілих ОСОБА_16 ОСОБА_147 , ОСОБА_151 та ОСОБА_145 , у обвинувальному акті зазначено, зокрема, що 27.09.2010 між ОСОБА_25 , та ОСОБА_16 , яка діяла від свого імені та на підставі довіреності від імені своє матері ОСОБА_147 , ОСОБА_151 та ОСОБА_149 , був укладений договір позики строком на три роки, а саме - до 27.06.2013 на суму 210000 доларів США. 
Разом з цим, з доказів наданих до суду вбачається, що договір позики укладений на суму 21000 доларів США. 
Крім того, у обвинувальному акті за даним епізодом зазначено, зокрема, що ОСОБА_16 , продовжуючи не здогадуватися про злочинний намір ОСОБА_25 заволодіти правом на квартиру, що належить їй на праві приватної власності, виконуючи умови договору позики від 15.05.2009, продовжила сплачувати останньому гроші в рахунок погашення заборгованості. 
Разом з цим, з доказів наданих до суду вбачається, що договір позики укладений 27.09.2010.
За епізодом ОСОБА_21 та ОСОБА_37 , у обвинувальному акті зазначено, зокрема, що у момент підписання договору позики та договору про задоволення вимог іпотекодержателя, ОСОБА_21 , діючи від свого імені та від імені своєї доньки ОСОБА_37 , на підставі довіреності № 2674 від 19.12.2006 посвідченої нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_41 , несвідомо, підписала ОСОБА_25 довіреність № 2674 від 20.12.2006 посвідчену нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_41 , обізнаною про яку не була, зазначено, що 20.12.2006 між ОСОБА_25 та ОСОБА_21 був укладений договір позики строком на 6 місяців, а саме - до 20.05.2007 на суму 30900 доларів США (згідно з офіційним курсом валют Національного банку України на дату укладання договору 1 долар США коштував 5,05 гривень), договір про задоволення вимог іпотекодержателя, предметом якого виступила квартира розташована за адресою: АДРЕСА_7 та довіреність №2674 від 20.12.2006 на своє ім?я, та зазначено, що, приватний нотаріус ОСОБА_40 , знаходячись в довірчих відносинах з ОСОБА_25 , не здогадуючись про наявність у нього злочинного наміру, направленого на заволодіння чужим майном, вважаючи, що ОСОБА_21 ознайомлена ОСОБА_25 з умовами отримання позики, а так само із змістом довіреності №2674 від 20.12.2006, не роз?яснив потерпілій умови підписаних нею документів.
Разом з цим, з доказів наданих до суду вбачається, що нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_41 були посвідчені довіреності, а саме: 19.02.2006 ОСОБА_21 була надана довіреність від імені ОСОБА_37 за № 2674, а 20.02.2006 ОСОБА_25 була надана довіреність від імені ОСОБА_21 за №2692.
За епізодом ОСОБА_58 та ОСОБА_59 , у обвинувальному акті зазначено, зокрема, що 13.11.2008 між ОСОБА_25 та ОСОБА_66 був укладений договір позики строком на 6 місяців, а саме до 13.05.2009 на суму 5900 доларів США.
Разом з цим, з доказів наданих до суду вбачається, що 13.11.2008 між ОСОБА_25 та ОСОБА_66 був укладений договір позики на суму 59000 доларів США.
Отже, відповідно, дане обвинувачення як наслідок є незрозумілим, а відтак порушує право на захист обвинувачених.
Крім того, колегія суддів зауважує, що за епізодом потерпілих ОСОБА_16 ОСОБА_147 , ОСОБА_151 та ОСОБА_145 , у обвинувальному акті зазначено, зокрема, що довести свій злочинний умисел ОСОБА_25 по заволодінню правом на нерухоме майно ОСОБА_16 , ОСОБА_147 , ОСОБА_152 та ОСОБА_145 , а саме квартиру АДРЕСА_30 , яка згідно з висновком судово- будівельної експертизи № 10719 від 23.03.2016 становить 287705 грн.- не зміг, у зв?язку з тим, що був ув?язнений та позбавлений можливості надавати вказівки довіреним особам та здійснювати будь-які формальні правочини. 
Однак, органом досудового розслідування, дії інкриміновані за даним епізодом кваліфіковані за ч. 4 ст. 190 КК України, що не відповідає вищенаведеним обставинам , зазначеним у обвинувальному акті.
Разом з цим, відповідно до вимог ст. 337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення, суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.
Крім того, в обвинувальних актах зазначено, що ОСОБА_25 та ОСОБА_26 діяли з метою заволодіння правом на майно потерпілих. Але право на майно потерпілих в більшості епізодів набували інші особи, які до кримінальної відповідальності не притягаються.
Разом з цим об`єктивна сторона шахрайства виражається у заволодінні чужим майном або придбанні права на майно шляхом обману або зловживання довірою.
Таким чином, зі змісту обвинувального акту не зрозуміло з якою метою діяли ОСОБА_25 та ОСОБА_26 , чи з метою заволодіння чужим майном, чи з метою придбання права на майно шляхом обману.

При вирішенні питання про винуватість ОСОБА_25 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 190, ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 190 КК України, ОСОБА_26 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 190, ч. 4 ст. 190 КК України, суд виходить з наступного.
Оцінивши показання свідка ОСОБА_279 судом встановлено, що вона не була безпосереднім свідком подій, а тому її показання не містять відомостей щодо обставин укладання між ОСОБА_15 по ОСОБА_25 договору міни від 15.10.2008.
Суд приймає, як належні покази свідків ОСОБА_35 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , ці показання є конкретними та узгоджуються з сукупністю інших доказів. 
У судовому засіданні допитано потерпілих ОСОБА_21 , ОСОБА_12 , ОСОБА_11 , ОСОБА_15 , ОСОБА_19 , ОСОБА_17 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_16 , ОСОБА_20 . 
Потерпілі ОСОБА_234 , ОСОБА_71 , ОСОБА_127 , ОСОБА_148 , ОСОБА_144 , ОСОБА_90 надали заяви про розгляд кримінального провадження у їх відсутність.
Потерпілий ОСОБА_18 у судовому засіданні відмовився від надання показів, на підставі ст. 63 Конституції України.
Згідно відомостей, які містяться у матеріалах кримінального провадження потерпілі ОСОБА_60 , ОСОБА_61 , ОСОБА_103 , ОСОБА_13 , ОСОБА_147 , ОСОБА_138 – померли.
Свідок ОСОБА_280 у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, в якій повідомив про проходження ним військової служби у Збройних Силах України, просив визнати причину неможливості з`явитись до суду поважною.
Потерпілі ОСОБА_114 , ОСОБА_115 , ОСОБА_100 та свідки обвинувачення ОСОБА_281 , ОСОБА_44 , ОСОБА_282 , ОСОБА_283 ОСОБА_284 , ОСОБА_285 в судові засідання не з`являлись, будучі повідомленими належним чином.
Разом з цим, одним із принципів національного кримінального процесу є змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (п. 15 ч. 1 ст. 7 КПК України).
Реалізуючи вказаний принцип законодавець зобов`язав суд зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створити необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків (ч. 6 ст. 22 КПК України).
Однак, як вбачається із змісту вказаної норми згаданий обов`язок не носить абсолютного характеру та містить обмеження, які полягають у збереженні судом об`єктивності і неупередженості.
Положеннями ч. 1 ст. 92 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, — на потерпілого.
Одночасно згідно ч. 3 ст. 23 КПК України сторона обвинувачення зобов`язана забезпечити присутність під час судового розгляду свідків обвинувачення з метою реалізації права сторони захисту на допит перед незалежним та неупередженим судом.
Відповідні висновки викладені у Постанові Верховного суду від 11.08.2020 у справі № 288/113/15-к. 
Також суд звертає увагу учасників справи на позицію колегії суддів другої судової палати Касаційного кримінального Верховного Суду від 11 серпня 2020 року по справі 288/113/15-к, згідно якої Верховний Суд зазначив: «…колегія суддів не може погодитися з доводами прокурора, що суд має вживати активних дій для забезпечення явки свідків обвинувачення, оскільки це суперечитиме засаді об`єктивності та неупередженості суду, відображеної, зокрема, у частині 6 статті 22 КПК України. Твердження прокурора про те, що поза увагою апеляційного суду залишилося те, що місцевий суд мав дотриматись принципів змагальності та безпосередності дослідження доказів, і вжити всіх заходів до забезпечення свідка в судове засідання, є необґрунтованими…».
Суд вважає за необхідне підкреслити, що обвинувальні акти надійшли до суду у 2016 році та у 2017 році, що свідчить про наявність у сторони обвинувачення достатньо часу для забезпечення явки усіх потерпілих та свідків, яких прокурор мав намір допитати перед судом.
Окремо суд підкреслює, що в судових засіданнях, суд з`ясовував думку сторін про можливість закінчення стадії встановлення фактичних обставин кримінального провадження і переходу до судових дебатів, в яких прокурор не заперечував проти переходу, зазначаючи про те, що всі докази вже дослідженні.
Отже, суд вважає, що сприяв виклику потерпілих та свідків, а не забезпечення їх явки та/або участі в судових засіданнях в режимі відео конференції, спрямовано на штучне створення тяганини по справі.
Потерпіла ОСОБА_14 просила долучити до матеріалів кримінального провадження протокол допиту свідка ОСОБА_286 .
У КПК України закріплена така засада кримінального провадження, як безпосередність дослідження показань, речей і документів.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 23 КПК України суд досліджує докази безпосередньо. Показання учасників кримінального провадження суд отримує усно. Не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показаннях, речах і документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Суд може прийняти як доказ показання осіб, які не дають їх безпосередньо в судовому засіданні, лише у випадках, передбачених цим Кодексом.
З огляду на визначені положення кримінального процесуального законодавства варто відзначити, що діючий КПК України визначає двоступеневу процедуру формування доказів – досудову та судову.
Згідно зі ст. 95 КПК України суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання, або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них.
Аналізуючи положення ст.ст. 23, 95 КПК України, необхідно відмітити, що законодавець встановлює два випадки допустимості показань осіб, наданих на стадії судового розгляду кримінального провадження: 1) безпосередній допит вказаних осіб у судовому засіданні; 2) отримання показань свідка, потерпілого у порядку, передбаченому ст. 225 КПК України, тобто допит під час досудового розслідування в судовому засіданні.
Отже, показання осіб (протоколи допиту), які отримані у встановленому законом порядку та на підставі яких уповноважені суб`єкти доказування приймають процесуальні рішення, є доказами під час досудового розслідування, але безпідставно втрачають доказове значення під час судового розгляду кримінального провадження в суді.
У постанові Верховного Суду від 19.12.2018 (провадження № 51-4127 км18) колегія суддів констатувала, що безпосередність дослідження доказів означає звернену до суду вимогу закону про дослідження ним всіх зібраних у конкретному кримінальному провадженні доказів шляхом допиту обвинувачених, потерпілих, свідків, експерта, огляду речових доказів, оголошення документів, відтворення звукозапису і відеозапису тощо.
Ця засада кримінального судочинства має значення для повного з`ясування обставин кримінального провадження та його об`єктивного вирішення. Безпосередність сприйняття доказів дає змогу суду належним чином дослідити і перевірити їх як кожний доказ окремо, так і у взаємозв`язку з іншими доказами, здійснити їх оцінку за критеріями, визначеними у ч. 1 ст. 94 КПК України.
Недотримання засади безпосередності призводить до порушення інших засад кримінального провадження, зокрема, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, забезпечення права на захист тощо.
В ході судового розгляду вказаного кримінального провадження прокурор, у зв`язку зі смертю потерпілих ОСОБА_103 та ОСОБА_137 , заявив клопотання про долучення до матеріалів кримінального провадження протоколів їх допиту та дослідження їх в судовому засіданні.
Так, судом приймаються до уваги вимоги ч. 5 ст. 9 КПК України, де зазначено, що кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
З викладених норм вбачається, що всі докази, як правило, повинні подаватися під час публічного розгляду в присутності обвинуваченого для забезпечення змагальності сторін. З цього правила існують винятки, але вони не можуть порушувати права захисту. З позиції ЄСПЛ вбачається, що якщо підсудному було надано відповідну та належну можливість заперечити такі показання, чи то при їх наданні, чи на пізнішому етапі, прийняття їх як доказів не суперечитиме саме по собі вимогам п.1 та п. 3«d» ст.6 Конвенції. Але з цього випливає, що засудження не може виключно або вирішальною мірою ґрунтуватися на показаннях, які сторона захисту не могла оспорити.
Порушення конвенції буде там, де свідок (свідки) або потерпілий (потерпілі), показання якого має істотне значення для вирішення справи, не міг бути опитаний, або за обставин, коли був ряд таких свідків, але жоден із них не міг бути опитаний. Саме таке відбулося у справі, що розглядається.
Так, у рішенні Європейського суду з прав людини «Жуковський проти України» від 3.03.2011 наголошується, що за загальним правилом п.1 і п. 3«d» ст. 6 Конвенції вимагають надання підсудному відповідної та належної можливості заперечувати показання свідка обвинувачення і допитати його або під час надання останнім своїх показань, або пізніше (див. також рішення від 23.04.97 у справі «Ван Мехелен та інші проти Нідерландів» та рішення від 15.06.92 у справі «Люді проти Швейцарії»). Вирок не може ґрунтуватись виключно або вирішальною мірою на показаннях, які сторона захисту не може заперечити (див. рішення від 27.01.2009 у справі «A. L. проти Фінляндії»).
Суд вважає за необхідне зазначити, що безпосередність дослідження доказів означає звернену до суду вимогу закону про дослідження ним всіх зібраних у конкретному кримінальному провадженні доказів шляхом допиту обвинувачених, потерпілих, свідків, огляду речових доказів, оголошення документів, тощо. Ця засада кримінального судочинства має значення для повного з`ясування обставин кримінального провадження та його об`єктивного вирішення. Безпосередність сприйняття доказів дає змогу суду належним чином дослідити і перевірити їх (як кожний доказ окремо, так і у взаємозв`язку з іншими доказами), здійснити їх оцінку за критеріями, визначеними у ч. 1 ст. 94 КПК, і сформувати повне та об`єктивне уявлення про фактичні обставини конкретного кримінального провадження.
Однак, відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 97 КПК України суд має право визнати неможливим допит особи, якщо вона відсутня під час судового засідання внаслідок смерті або тяжкої хвороби, яка заважає останній бути присутній в судовому засіданні безпосередньо.
Так, матеріали кримінального провадження містять відомості (копії свідоцтв про смерть) ОСОБА_103 та ОСОБА_137 , у зв`язку з чим допитати вказаних потерпілих безпосередньо в судовому засіданні не уявляється можливим. Отже, стороною обвинувачення заявлене клопотання про дослідження протоколів допиту потерпілих ОСОБА_103 та ОСОБА_137 , які відкривались стороні захисту в порядку ст. 290 КПК України на стадії досудового розслідування при ознайомленні з матеріалами кримінального провадження.
Протоколи допиту потерпілих ОСОБА_103 від 06.06.2013 та ОСОБА_137 від 03.06.2013 були долучені до матеріалів кримінального провадження, та досліджені судом. 
Отже, згідно з аналізом норм національного законодавства вбачається, що суд при розгляді справи повинен забезпечити право сторін на допит особи, яка дає показання, важливі для вирішення справи, і не вправі використовувати позасудові свідчення такої особи, але якщо попри всі необхідні заходи забезпечити явку такої особи виявилося неможливим, на підставі ч. 3 ст. 97 КПК України, сторона на доведення своєї позиції може надати суду показання особи, які та давала під час досудового розслідування, і сам факт відсутності такої особи під час судового розгляду не може бути підставою для визнання таких її показань недопустимим доказом. При цьому суд враховує позицію ЄСПЛ по вказаному питанню, яке викладене вище та вважає їх допустимими у сукупності з іншими дослідженими доказами у судовому засіданні.
Вказана позиція суду, повністю узгоджується з правовою позицією викладеної у постанові Верховного Суду від 12.12.2019 (провадження № 51-4690км19), де суд зазначив, що суд може визнати належним доказом протокол допиту свідка або потерпілого, якщо 1) під час судового розгляду кримінального провадження стороною обвинувачення доведено поважні причини неявки головного свідка у судове засідання; 2) протокол допиту свідка оголошено та долучено до матеріалів кримінального провадження безпосередньо в судовому засіданні; 3) сторона захисту не була позбавлена можливості заперечувати показання, які відображені у протоколі, надавши суду відповідні докази; 4) показання свідка (протокол допиту) не були єдиним доказом винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.
Тобто, суд звертає увагу, що ухвалюючи вирок, суд обґрунтовує прийняте рішення не тільки на підставі показань потерпілих ОСОБА_103 та ОСОБА_137 , які надавались під час досудового розслідування.
Вказана позиція також узгоджується з практикою ЄСПЛ. Так, у справі «Жуковський проти України» від 03.03.2011 заявник стверджував, що кримінальне провадження щодо нього було несправедливим і що в основу вироку стосовно нього суди поклали показання свідків, яких йому не надали можливості допитати. Своєю чергою ЄСПЛ вказав, що суд за певних обставин може послатися на показання, надані під час досудового слідства. Якщо підсудному було забезпечено відповідну та належну можливість заперечити показання або під час їхнього надання, або пізніше, їхнє прийняття як доказу само по собі не суперечить п. 1 і пп. «d» п. 3 ст. 6. Проте висновок щодо цього є таким: у разі якщо вирок ґрунтується виключно або вирішальною мірою на показаннях особи, яку обвинувачений не мав можливості допитати або вимагати, щоб її допитали під час досудового слідства судового розгляду, права сторони захисту обмежуються такою мірою, яка є несумісною з гарантіями, передбаченими ст. 6 Конвенції.
Статтею 2 КК України встановлено, що підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом.
Елементами складу злочину є: об`єкт злочину; об`єктивна сторона злочину; суб`єкт злочину; суб`єктивна сторона злочину.
Шахрайство це - заволодіння чужим майном або придбання права на майно шляхом обману чи зловживання довірою. 
Предметом шахрайства є не тільки майно, але й право на майно.
Об`єктивна сторона виражається у заволодінні чужим майном або придбанні права на майно шляхом обману або зловживання довірою.
Способами вчинення шахрайства є: 1) обман; 2) зловживання довірою. 
Обман - повідомлення неправдивих відомостей (дія) або замовчування відомостей, які мають бути повідомлені (бездіяльність), з метою заволодіння чужим майном або придбання права на майно. Він може виражатися в усній, письмовій формі, у використанні підроблених документів тощо. 
Зловживання довірою - це вид обману, що полягає у використанні винним довірливих відносин з потерпілим, заснованих на родинних, службових відносинах, знайомстві, інших цивільно-правових відносинах. Наприклад, винний входить у довіру до потерпілого і обіцяє йому допомогти купити машину, для чого потерпілий передає гроші, які винний привласнює.
Особливості шахрайства полягають у тому, що потерпілий, будучи введеним в оману, зовні добровільно передає винному майно або право на майно, вважаючи, що це є правомірним, необхідним або вигідним для нього, що він зобов`язаний це зробити. Тому обман або зловживання довірою за часом передує передачі майна або права на майно і викликає у потерпілого усвідомлення правомірності такої передачі. Наприклад, винний за фальшивим документом отримує грошовий переказ. Таким чином, обман чи зловживання довірою виступають як спосіб зовні законного, за згодою потерпілого отримання майна або придбання права на майно.
Закінченим шахрайство вважається з моменту заволодіння майном або придбанням права на майно. Обман, що не призвів до заволодіння майном або правом на майно, визнається відповідно до конкретних обставин готуванням чи замахом на шахрайство. Так, якщо винний підробив документ для заволодіння чужим майном, але був затриманий, вчинене буде готуванням до шахрайства, якщо ж він був затриманий при пред`явленні такого документа з метою заволодіння майном, то це буде замахом на шахрайство і за сукупністю (і в першому і в другому випадку) закінченим злочином, передбаченим ст. 358 КК.
Обов`язковими суб`єктивними ознаками шахрайства є корисливий мотив та корислива мета і тільки прямий умисел.
Відповідно до абз. 1 п. 17 Постанови Пленуму Верховного суду України Про судову практику у справах про злочини проти власності від 06.11.2009 р. № 10, шахрайство - це заволодіння чужим майном або придбання права на майно шляхом обману чи зловживання довірою.
Абз. 2 п. 17 цієї постанови вказує, що обманом є повідомлення потерпілому неправдивих відомостей або приховування певних обставин.., при шахрайстві застосовуються винною особою з метою викликати у потерпілого впевненість у вигідності чи обов`язковості передачі їй майна або права на нього. Обов`язковою ознакою шахрайства є добровільна передача потерпілим майна чи права на нього.
Відповідно до абз. 4 п. 17 вищевказаної постанови, якщо особа заволодіває чужим майном, свідомо скориставшись чужою помилкою, виникненню якої вона не сприяла, та за відсутності змови з особою, яка ввела потерпілого в оману, вчинене не може розглядатись як шахрайство.
Відповідно до п. 18 цієї постанови отримання майна з умовою виконання якого-небудь зобов`язання може бути кваліфіковане як шахрайство лише в тому 
разі, коли винна особа ще в момент заволодіння цим майном мала на меті його привласнити, не виконуючи зобов`язання. 
При обвинуваченні особи у вчиненні шахрайства під час укладення договорів цивільно-правового характеру необхідно в обов`язковому порядку встановлювати умисел особи на заволодіння майном у момент його отримання; в іншому випадку мова йтиме про відсутність складу злочину «шахрайство» та наявність цивільно-правових відносин між особами.
Цивільно-правові відносини це врегульовані нормами цивільного права майнові і особисті немайнові відносини, що засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності учасників. Підставами виникнення цивільних прав і обов`язків є, зокрема, угоди, договори та інші правочини. Цивільно-правовими угодами визнаються дії громадян, спрямовані на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, що становлять зміст угоди.
Тобто, особа при укладанні цивільно-правової угоди повинна мати право на її укладення та можливість виконання покладених за цією угодою на неї обов`язків.
Відмежовуючи шахрайство від цивільно-правових деліктів, слід виходити з того, що отримання майна з умовою виконання якого-небудь зобов`язання може бути кваліфіковане як шахрайство, якщо встановлено, що винна особа вже в момент заволодіння цим майном мала на меті його привласнити, а зобов`язання не виконувати.
Розмежування кримінально-караного злочину від цивільно-правової угоди слід проводити не по тому, як оформлені укладені між сторонами договори, а по тому, що стало результатом цієї договірної діяльності. Якщо одна сторона, приймаючи на себе зобов`язання, не має ніяких реальних можливостей і бажання їх виконувати, мова йде про шахрайство.
Так, за епізодом ОСОБА_21 та ОСОБА_37 , суть обвинувачення ОСОБА_25 та ОСОБА_26 зводилась до того, що вони діючи у групі за раніше розробленим злочинним планом, з метою заволодіння правом на майно ОСОБА_21 та ОСОБА_37 , заздалегідь маючи намір на заволодіння об?єктом нерухомості та переслідуючи умисел спрямований на використання для своїх власних потреб чужого майна, обернули на свою користь квартиру розташовану за адресою: АДРЕСА_7 , шляхом укладання 20.12.2006 між ОСОБА_25 та ОСОБА_21 договору позики строком на 6 місяців, а саме - до 20.05.2007 на суму 30900 доларів США, договору про задоволення вимог іпотекодержателя, предметом якого виступила квартира розташована за адресою: АДРЕСА_7 , довіреності №2692 від 20.12.2006, наданої ОСОБА_21 , яка надавала право ОСОБА_25 на продаж вищевказаної квартири, договору позики від 30.10.2008 строком на 4 місяці, а саме до 01.03.2009, на суму 17000 доларів США, договору купівлі-продажу від 30.01.2009 квартири за адресою: АДРЕСА_7 , укладеного між ОСОБА_25 , який діяв на підставі довіреності №2692 від 20.12.2006, наданої ОСОБА_21 , та ОСОБА_26 та договору міни від 11.09.2009, квартири АДРЕСА_8 , укладеного між ОСОБА_26 та ОСОБА_25 та ОСОБА_28 , чим завдали ОСОБА_21 та ОСОБА_42 , згідно з висновком судово-будівельної експертизи №10569 від 26.04.2016 матеріальну шкоду на суму 335574 гривень.
Таке твердження сторони обвинувачення не знайшло свого підтвердження під час судового розгляду кримінального провадження, а докази надані стороною обвинувачення не доведені перед судом щодо їх переконливості.
Так, судом встановлено, що 20.12.2006 між ОСОБА_21 , яка діє від свого імені та від імені ОСОБА_37 на підставі довіреності № 2674 від 19.12.2006 (позичальники) та ОСОБА_25 (позикодавець) було укладено договір позики № 2687 від 20.12.2006, посвідчений приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_41 , відповідно до якого Позикодавець передав у власність Позичальника, а Позичальник прийняв у власність валютні цінності у вигляді в натурі та на суму 30900 доларів США строком до 20.05.2007.
Одночасно, 20.12.2006 між ОСОБА_21 , та від імені ОСОБА_37 на підставі довіреності № 2674 від 19.12.2006 (Іпотекодавець) та ОСОБА_25 (Іпотекодержатель), було укладено договір про задоволення вимог іпотекодержателя № 2689, посвідчений приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_41 , як засіб забезпечення виконання зобов`язань за договором позики, предметом якого є квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_7 .
Крім того, 20.12.2006 приватним нотаріусом ОСОБА_41 була посвідчена довіреність № 2692, якою ОСОБА_21 від свого імені та від імені ОСОБА_37 на підставі довіреності № 2674 від 19.12.2006 уповноважує ОСОБА_25 продати за ринковою ціною належну їм квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_7 . 
Крім того, 30.10.2008 ОСОБА_21 та ОСОБА_44 , уклали із ОСОБА_25 договір позики строком на 4 місяці, а саме до 01.03.2009, отримавши від ОСОБА_25 гроші в сумі 17000 доларів США. 
Так, зі змісту договору позики № 2687 від 20.12.2006 вбачається, що позика надається на строк до 20.05.2007, договору позики від 30.10.2008 – строком до 01.03.2009, з погашенням згідно графіку зазначеному у договорі.
Як не заперечувалось самою потерпілою ОСОБА_21 ними були отримані від ОСОБА_25 грошові кошти за даними договорами, тобто Позикодавець, у даному випадку ОСОБА_25 свої зобов`язання за вищевказаними договорами позики виконав.
Разом з цим, в матеріалах кримінального провадження містяться розписки відповідно до яких ОСОБА_25 отримував від ОСОБА_21 та ОСОБА_235 в рахунок повернення позики грошові кошти, а саме: від 20.01.2007 на суму 610 доларів США, від 20.02.2007 на суму 610 доларів США, від 20.03.2007 на суму 610 доларів США, від 21.04.2007 на суму 500 доларів США, від 20.05.2007 на суму 600 доларів США, від 02.07.2007 на суму 270 доларів США, від 27.07.2007 на суму 500 доларів США, від 25.02.2008 на суму 7500 доларів США, від 15.03.2008 на суму 300 доларів США, від 30.03.2008 на суму 400 доларів США, від 18.04.2008 на суму 300 доларів США, від 05.02.2009 на суму 1000 доларів США, від 11.07.2008 на суму 2000 доларів США, від 15.11.2008 на суму 245 доларів США, копія розписки « ОСОБА_236 7/09- 330 доларів США 216 грн., копія розписки відповідно до якої 16.09.2010 ОСОБА_194 отримав від ОСОБА_235 валютні цінності для передачі ОСОБА_25 у розмірі 2000 доларів США.
Отже, зі змісту вказаних розписок вбачається, що зобов`язання, викладені, зокрема, у договорі позики № 2687 від 20.12.2006, щодо повернення суми позики у розмірі 30900 доларів США до 20.05.2007, Позичальником, у даному випадку ОСОБА_21 , у строк передбачений цим договором не виконані.
Таким чином, посилання потерпілої ОСОБА_21 на те, що боргові зобов`язання перед ОСОБА_25 нею повністю виконані, спростовуються доказами, зокрема, наданими прокурором, які містяться в матеріалах кримінального провадження.
У подальшому 13.01.2009, між ОСОБА_21 , ОСОБА_237 , від імені яких діє ОСОБА_25 (Продавець) та ОСОБА_26 (Покупець), укладений договір купівлі-продажу квартири № 317 від 13.01.2009, посвідчений приватним нотаріусом ОСОБА_36 , відповідно до якого Продавець передає, а Покупець приймає у власність належну продавцю квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_7 , за 250000 гривень. 
Далі, 11.09.2009 між ОСОБА_25 , ОСОБА_28 та ОСОБА_26 , укладено договір міни № 3428 від 11.09.2009, посвідчений приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_36 , відповідно до якого ОСОБА_25 , ОСОБА_28 передали, а ОСОБА_26 приймав у власність 82/100 частини житлового будинку з надвірними будівлями АДРЕСА_40 та частину квартири АДРЕСА_41 , у порядку обміну на трикімнатну квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_7 .
Разом з цим, рішенням Московського районного суду м. Харкова від 21.12.2015, яке в цій частині набуло законної сили на підставі рішення Апеляційного суду Харківської області від 25.10.2016 та Постанови Верховного суду від 21.11.2018, визнано таким що не підлягає виконанню виконавчий напис, реєстраційний № 414, посвідчений 21.01.2009 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_118 . Визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_8 , посвідчений 30.01.2009 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_36 , реєстраційний № 317, укладений між ОСОБА_25 , який діяв від імені ОСОБА_21 за довіреністю від 20.12.2006 року та ОСОБА_26 . Визнано недійсним договір міни квартири АДРЕСА_8 , посвідчений 11.09.2009 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_36 укладений між ОСОБА_26 та ОСОБА_25 і ОСОБА_28 , відповідно до якого ОСОБА_26 передав, а ОСОБА_25 та ОСОБА_28 прийняли у власність в рівних частках кожний по 1/2 частині квартири АДРЕСА_8 в порядку обміну на 82/100 частин житлового будинку АДРЕСА_42 та 1/2 частину кв. АДРЕСА_43 .
При цьому, відповідні договори купівлі-продажу квартири та міни скасовано, оскільки, ОСОБА_21 та ОСОБА_238 поновлено строк звернення до суду, та визнано таким що не підлягає виконанню виконавчий напис, реєстраційний № 414, посвідчений 21.01.2009 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_215 , відповідно до якого набула чинність довіреність, № 2692, якою ОСОБА_21 від свого імені та від імені ОСОБА_37 на підставі довіреності № 2674 від 19.12.2006 уповноважує ОСОБА_25 продати за ринковою ціною належну їм квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_7 . 
Однак, відповідно до рішення Апеляційного суду Харківської області від 25.10.2016, яке набуло законної сили на підставі постанови Верховного суду від 21.11.2018, заочне рішення Московського районного суду м. Харкова від 21 грудня 2015 року змінено: в частині визнання недійсним договору про задоволення вимог іпотекодержателя, посвідчений 20.12.2006року за реєстровим №2689 ПН ХМНО ОСОБА_40 , укладений між ОСОБА_21 та ОСОБА_25 про передачу ОСОБА_21 під заставу ОСОБА_240 квартири АДРЕСА_8 та в частині визнання за ОСОБА_21 та ОСОБА_237 право власності, по 1/2 частині за кожною, на квартиру АДРЕСА_8 - скасовано і у задоволенні цих вимог ОСОБА_21 та ОСОБА_238 – відмовлено.
Крім того, рішенням Московського районного суду м. Харкова від 26.03.2024, яке набуло законної сили на підставі постанови Харківського апеляційного суду від 18.06.2024 та Постанови Верховного суду від 31.10.2024, зокрема, витребувано з чужого незаконного володіння Товариства з обмеженою відповідальністю «Агенство нерухомості «Естейт-Сервіс» (код ЄДРПОУ: 39586791, 03164, м. Київ, вул. Миколи Ушакова, буд. 34 кв. 56 ) у спільну сумісну власність ОСОБА_21 та ОСОБА_239 квартиру АДРЕСА_8 з поновленням за ОСОБА_21 та ОСОБА_241 права спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_8 . Вирішено вселити ОСОБА_21 у квартиру АДРЕСА_8 , ОСОБА_287 у квартиру АДРЕСА_8 .
Крім того, рішенням Московського районного суду м. Харкова від 31.03.2025, яке набуло законної сили на підставі постанови Харківського апеляційного суду від 17.09.2025, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_27 до ОСОБА_21 , ОСОБА_239 , третя особа: ОСОБА_25 про стягнення боргу за договором позики та звернення стягнення на предмет іпотеки – відмовлено.
Отже, на переконання суду, стороною обвинувачення не доведено поза розумним сумнівом, що ОСОБА_25 та ОСОБА_26 за попередньою змовою групою осіб, мали умисел на придбання права на майно ОСОБА_21 та ОСОБА_37 , та придбали право на майно, а саме квартиру розташовану за адресою: АДРЕСА_7 , шляхом обману, в даному випадку мали місце цивільно-правові відносини з приводу яких протягом тривалого часу відбувалися судові розгляди, у зв`язку з чим відсутній склад злочину.
За епізодом ОСОБА_12 , ОСОБА_11 суть обвинувачення ОСОБА_25 зводилась до того, що він з метою заволодіння правом на майно ОСОБА_12 , заздалегідь маючи намір на заволодіння об`єктом нерухомості та переслідуючи умисел спрямований на використання для своїх власних потреб чужого майна, обернув на свою користь квартиру ОСОБА_12 , розташовану за адресою: АДРЕСА_9 , шляхом укладання 04.04.2007 між ОСОБА_25 , ОСОБА_12 та ОСОБА_51 договору позики строком на 11 місяців, а саме - до 04.03.2008 на суму 196000 доларів США, з яких останні на руки отримали 160000 доларів США, а 36000 доларів США склали відсотки за користування позикою, відповідно до якого щомісяця позичальники повинні були сплачувати ОСОБА_25 по 3000 доларів США, та останній платіж складав 166000 доларів США, договору про задоволення вимог іпотекодержателя, укладеного між ОСОБА_25 та ОСОБА_12 , який був укладений як засіб забезпечення виконання зобов`язань за вищевказаним договором позики, предметом якого виступала квартира ОСОБА_12 яка розташована за адресою: АДРЕСА_9 , договору комісії від 04.11.2008, укладеного між ОСОБА_12 та ОСОБА_29 , яким ОСОБА_29 отримала право розпорядження квартирою, за адресою: АДРЕСА_9 , договору купівлі-продажу квартири за адресою: АДРЕСА_9 , від 05.06.2010, укладеного між ОСОБА_29 та ОСОБА_26 , чим завдав останнім, згідно з висновком судово-будівельної експертизи №7154 від 29.07.2016 року матеріальну шкоду на суму 327957 гривень.
Таке твердження сторони обвинувачення не знайшло свого підтвердження під час судового розгляду кримінального провадження, а докази надані стороною обвинувачення не доведені перед судом щодо їх переконливості.
Так, судом встановлено, що 04.04.2007 між ОСОБА_50 , ОСОБА_12 (позичальник) та ОСОБА_25 (позикодавець), укладено договір позики № 663 від 04.04.2007, посвідчений приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_41 , відповідно до якого позикодавець передав у власність позичальника, а позичальник прийняв валютні цінності у вигляді в натурі та на суму 196000 доларів США на строк не пізніше 04.03.2008.
Одночасно, 04.04.2007 між ОСОБА_12 (Іпотекодавець) та ОСОБА_25 (Іпотекодержатель), як засіб забезпечення виконання зобов`язань за договором позики від 04.04.2007, укладено договір про задоволення вимог іпотекодержателя № 666, посвідчений приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_40 , відповідно до якого предметом іпотеки є квартира АДРЕСА_34 .
Крім того, 04.04.2007 приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_41 посвідчена довіреність № 668 від 04.04.2007, відповідно до якої ОСОБА_12 уповноважує ОСОБА_25 продати за ринковою вартістю належну їй квартиру АДРЕСА_34 .
Так, зі змісту договору позики № 663 від 04.04.2007 вбачається, що позика надається на суму 196000 доларів США на строк не пізніше 04.03.2008, з погашенням згідно графіку зазначеному у договорі.
Як не заперечувалось самою потерпілими ними були отримані від ОСОБА_25 грошові кошти за даним договором, тобто Позикодавець, у даному випадку ОСОБА_25 свої зобов`язання за вищевказаним договором позики виконав.
Разом з цим, в матеріалах кримінального провадження містяться розписки відповідно до яких ОСОБА_25 отримував від ОСОБА_50 в рахунок повернення позики грошові кошти, а саме: від 06.08.2007 на суму 3180 доларів США, від 06.09.2007 на суму 2820 доларів США, від 06.10.2007 на суму 3000 доларів США, від 05.07.2007 на суму 3000 доларів США, від 15.01.2009 на суму 1300 доларів США, від 05.11.2007 на суму 3000 доларів США, від 05.12.2007 на суму 3000 доларів США, на суму 120000 доларів США, від 05.12.2008 на суму 1300 доларів США, від 25.02.2008 на суму 126000 доларів США, від 05.05.2008 на суму 750 доларів США, від 04.01.2008 на суму 3000 доларів США, від 06.02.2008 на суму 3000 доларів США, від 07.08.2008 на суму 750 доларів США, від 10.09.2008 на суму 750 доларів США, від 09.06.2008 на суму 750 доларів США, від 07.07.2008 на суму 750 доларів США, від 05.10.2008 на суму 550 доларів США, від 06.10.2008 на суму 750 доларів США, від 05.05.2007 на суму 3000 доларів США, від 05.06.2007 на суму 3000 доларів США. 
Отже, зі змісту вказаних розписок вбачається, що зобов`язання, викладені, зокрема, у договорі позики № 663 від 04.04.2007, щодо повернення суми позики у розмірі 196000 доларів США, з яких 36000 доларів США склали відсотки до 20.05.2007, Позичальниками, у даному випадку ОСОБА_288 , ОСОБА_12 , у строк передбачений цим договором не виконані.
Суд, не надає оцінку розписки на суму 120000 доларів США, оскільки вона не містить дати її складання.
Крім того, 30.08.2008 між ОСОБА_25 (Позикодавець) та ОСОБА_50 , ОСОБА_12 (Позичальник), укладено договір позики № 2957 від 30.08.2008, посвідчений приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_225 , відповідно до якого Позичальник позичив у Позикодавця 135800 грн. строком до 01.09.2009.
Одночасно, 30.08.2008 між ОСОБА_25 (Заставодержатель) та ОСОБА_50 (Заставодавець), укладено договір застави № 2959, посвідчений приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_225 , укладений як забезпечення вимог Заставодержателя, які виникають з умов Договору позики № 2957, предметом якого є автомобіль TOYOTA PRADO д.н.з. НОМЕР_1 .
Таким чином, у зв`язку з укладанням договору позики № 2957 від 30.08.2008, суд не надає оцінку розпискам датованим після 30.08.2008, оскільки з них не вбачається за яким саме договором позики здійснювалось погашення боргу.
У подальшому 04.11.2008, між ОСОБА_12 (Комітент) та ОСОБА_29 (Комісіонер), укладено договір комісії № 3777, посвідчений приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_36 , відповідно до якого Комісіонер може діяти за дорученням Комітента, вчиняючи правочини в інтересах Комітента та за його рахунок, але від свого імені, створюючи для Комітента певні наслідки, а саме продати квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_9 .
05.06.2009 між ОСОБА_29 (продавець) та ОСОБА_26 (покупець), укладено договір купівлі-продажу №2292 від 05.06.2009, посвідчений приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_36 , відповідно до якого продавець, виконуючи за договором комісії доручення ОСОБА_12 передає, а покупець приймає належну ОСОБА_12 квартиру АДРЕСА_34 .
Так, рішенням Апеляційного суду Харківської області від 09.11.2011, стягнуто з ОСОБА_11 , ОСОБА_12 на користь ОСОБА_25 368000 грн. - суму боргу за договором позики від 04.04.2007, 98600 грн. – суму боргу за договором позики від 30.08.2008, 100000 грн. – суму неустойки за прострочення виконання умов договору від 04.04.2007.
Крім того, рішенням Московського районного суду м. Харкова від 18.01.2012, яке набуло законної сили на підставі ухвали Апеляційного суду Харківської області від 19.04.2012, у задоволенні позову ОСОБА_12 до ОСОБА_29 , ОСОБА_26 , приватного нотаріуса ХМНО ОСОБА_32 про визнання недійсним договору купівлі-продажу від 05.06.2009 – відмовлено.
Крім того, рішенням Московського районного суду м. Харкова від 31.03.2015, яке набуло законної сили на підставі ухвали апеляційного суду Харківської області від 25.12.2015, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_12 , ОСОБА_11 до ОСОБА_29 , ОСОБА_26 , ОСОБА_25 , третя особа приватний нотаріус ХМНО ОСОБА_53 , про визнання недійсними договору комісії та договору купівлі-продажу – відмовлено.
Крім того, рішенням Московського районного суду м. Харкова від 27.05.2013, яке частково набуло законної сили на підставі рішення апеляційного суду від 12.04.2016 та ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України від 19.10.2016, зокрема, вирішено виселити ОСОБА_12 , ОСОБА_289 з квартири АДРЕСА_57 .
При цьому, рішенням апеляційного суду від 12.04.2016, яка залишена без змін на підставі ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України від 19.10.2016, у задоволенні позовних ОСОБА_26 в частині зняття ОСОБА_12 , ОСОБА_289 з реєстраційного обліку відмовлено.
Крім того, ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 01.12.2017, яка залишена без змін на підставі постанови апеляційного суду Харківської області від 22.02.2018 та постанови Верховного суду від 06.05.2020, замінено сторону стягувача ОСОБА_26 у виконавчому проваджені з примусового виконання виконавчого листа, виданого на підставі рішення по справі № 2-5811/11 про виселення ОСОБА_12 , ОСОБА_290 з квартири АДРЕСА_58 та зняття зазначених осіб з реєстраційного обліку за вказаною адресою, а також про стягнення з ОСОБА_12 , ОСОБА_290 судових витрат, а саме: судовий збір в розмірі 8,50 грн., витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 37 грн., витрати на правову допомогу в розмірі 5328 грн., а всього 5373,50 грн. в дольовому порядку по 2686 грн.75 коп. з кожного на правонаступника ТОВ «АН ЕСТЕЙТ-СЕРВІС».
Отже, на переконання суду, стороною обвинувачення не доведено поза розумним сумнівом, що ОСОБА_25 мав умисел на придбання права на майно ОСОБА_12 та придбав право на майно, а саме: квартиру ОСОБА_12 , розташовану за адресою: АДРЕСА_9 , шляхом обману, в даному випадку мали місце цивільно-правові відносини з приводу яких протягом тривалого часу відбувалися судові розгляди, у зв`язку з чим відсутній склад злочину.
За епізодом ОСОБА_15 суть обвинувачення ОСОБА_25 зводилась до того, що він з метою заволодіння правом на майно ОСОБА_15 , заздалегідь маючи намір та переслідуючи умисел спрямований на використання для своїх власних потреб чужого майна, заволодів правом на належну їй квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_11 , шляхом укладання: 15.10.2008 договору міни, укладеного між ОСОБА_15 та ОСОБА_25 , квартири розташованої за адресою: АДРЕСА_11 , на кухонний комбайн торгової марки «Philips HR 7768» з доплатою 150000 гривень, чим завдав останній, згідно з висновком судово-будівельної експертизи №10393 від 20.02.2016 матеріальну шкоду на суму 308278 гривень.
Таке твердження сторони обвинувачення не знайшло свого підтвердження під час судового розгляду кримінального провадження, а докази надані стороною обвинувачення не доведені перед судом щодо їх переконливості.
Так, судом встановлено, що 15.10.2008, між ОСОБА_15 та ОСОБА_25 , укладено договір міни № 2607 від 15.10.2008, посвідчений приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_57 , відповідно до якого ОСОБА_15 належну їй на праві особистої власності квартиру АДРЕСА_52 на належний ОСОБА_25 на праві приватної власності кухонний комбайн PHILIPS HR 7768, з доплатою в розмірі 150000 грн.
Потерпіла ОСОБА_15 не заперечувала, що отримала від ОСОБА_25 грошові кошти за цим договором у сумі 150000 грн.
При цьому, посилання потерпілої ОСОБА_15 про те, що вона вважала, що уклала договір позики, а її квартира була заставою, у зв`язку з чим сплачувала ОСОБА_25 щомісячно гроші, а він ввів її в оману, уклавши з нею договір міни, оскільки вона не мала намір продавати свою квартиру, жодним доказом не підтверджені.
Суд критично ставиться до показів свідка ОСОБА_279 , яка надавала свідчення з боку потерпілої ОСОБА_15 щодо підтвердження факту передачі грошових коштів ОСОБА_15 ОСОБА_25 , оскільки даний свідок не змогла повідомити ані дати та часу цієї передачі, ані розміру грошових коштів, які передавались.
Разом з цим, згідно рішення Київського районного суду м. Харкова від 26.07.2012, яке набуло законної сили на підставі ухвали апеляційного суду м. Харкова від 26.11.2012, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_15 до ОСОБА_25 , про визнання правочину недійсним – відмовлено.
Крім того, рішенням Київського районного суду м. Харкова від 12.02.2015, яке набуло законної сили на підставі ухвали апеляційного суду Харківської області від 02.04.2015, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_15 до ОСОБА_25 про визнання договору міни фіктивним та визнання права власності – відмовлено.
Крім того, рішенням Київського районного суду м. Харкова від 27.03.2015, яке набуло законної сили на підставі рішення апеляційного суду Харківської області від 23.12.2015, зокрема, усунуто перешкоди ОСОБА_25 в користуванні належною йому на праві власності квартирою АДРЕСА_59 шляхом виселення ОСОБА_15 , ОСОБА_291 , ОСОБА_292 з квартири АДРЕСА_59 .
Отже, на переконання суду, стороною обвинувачення не доведено поза розумним сумнівом, що ОСОБА_25 мав умисел на придбання права на майно ОСОБА_15 та придбав право на майно, а саме: квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_11 , шляхом обману, в даному випадку мали місце цивільно-правові відносини з приводу яких протягом тривалого часу відбувалися судові розгляди, у зв`язку з чим відсутній склад злочину.
За епізодом ОСОБА_58 та ОСОБА_59 , суть обвинувачення ОСОБА_25 зводилась до того, що він з метою заволодіння правом на майно ОСОБА_58 та ОСОБА_59 , заздалегідь маючи намір на заволодіння об?єктом нерухомості та переслідуючи умисел спрямований на використання для своїх власних потреб чужого майна, обернув в свою користь їх домоволодіння розташоване за адресою: АДРЕСА_12 , шляхом укладання: 13.11.2008 між ОСОБА_25 та ОСОБА_66 договору позики строком на 6 місяців, а саме до 13.05.2009 на суму 59000 доларів США, договору іпотеки, предметом якого виступав житловий будинок розташований за адресою: АДРЕСА_12 та земельна ділянка розташована за адресою: АДРЕСА_12 кадастровий номер 6325155301:00:009:0006 площею 0,12 га, договору комісії укладеного з ОСОБА_29 , додаткового договору до договору позики від 13.11.2008, укладеного між ОСОБА_66 та ОСОБА_25 на суму 7500 доларів США і зобов?язанням в строк до 13.11.2009 виплатити грошові кошти в загальній сумі 66500 доларів США, та договору купівлі-продажу будинку за адресою: АДРЕСА_12 та земельної ділянка розташованої за адресою: АДРЕСА_12 , кадастровий номер 6325155301:00:009:0006 площею 0,12 га, укладеного 02.03.2011 між ОСОБА_29 та ОСОБА_26 , який є представником ОСОБА_68 , чим завдав останнім матеріальну шкоду на загальну суму 1612 865 гривень.
Таке твердження сторони обвинувачення не знайшло свого підтвердження під час судового розгляду кримінального провадження, а докази надані стороною обвинувачення не доведені перед судом щодо їх переконливості.
Так, судом встановлено, що 13.11.2008 між ОСОБА_25 (Позикодавець) та ОСОБА_66 (Позичальник), укладено договір позики № 3918 від 13.11.2008, посвідчений приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_36 , відповідно до якого Позикодавець передав у власність Позичальника, а Позичальник прийняв валютні цінності у вигляді в натурі та на суму 59000 доларів США строком до 13.05.2009.
Одночасно, 13.11.2008 між ОСОБА_66 (Іпотекодавець) та ОСОБА_25 (Іпотекодержатель), укладено договір іпотеки № 3920 від 13.11.2008, посвідчений приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_36 , як засіб забезпечення виконання зобов`язання за договором позики № 3918, предметом якого є житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_12 , та земельна ділянка площею 0, 12 га, кадастровий номер 6325155301:00:009:0006, розташована за адресою: АДРЕСА_12 .
13.11.2008 також між ОСОБА_66 (Комітент) та ОСОБА_29 (Комісіонер), було укладено договір комісії № 3924, посвідчений приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_36 , відповідно до якого Комісіонер може діяти за дорученням Комітента, вчиняючи правочини в інтересах Комітента та за його рахунок, але від свого імені, створюючи для Комітента певні юридичні наслідки.
Крім того, 13.05.2009 між ОСОБА_25 (Позикодавець) та ОСОБА_66 (Позичальник), укладено додатковий договір № 1 від 13.05.2009 до договору позики № 3918 від 13.11.2008, посвідчений приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_36 , відповідно до якого пункт 1 у Договорі позики № 3918 викладено у новій редакції, а саме: Позикодавець передав у власність Позичальника, а Позичальник прийняв валютні цінності у вигляді в натурі та на суму 66500 доларів США строком до 13.11.2009.
13.05.2009, між ОСОБА_66 (іпотекодавець) та ОСОБА_25 (Іпотекодержатель), укладено додатковий договір № 1 до договору іпотеки № 3920 від 13.11.2008, посвідчений приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_36 , відповідно до якого Пункт 1 у договорі іпотеки № 3920 викладено у новій редакції, а саме: договір укладено як засіб забезпечення виконання зобов`язань, що виникло за договором позики № 3918 та додатковим договором № 1 до цього договору з обумовленим в Договорі позики та Додатковому договорі розміром боргу 66500 доларів США.
Так, зі змісту договору позики № 3918 від 13.11.2008 вбачається, що позика надається на строк до 13.05.2009, додаткового договору № 1 від 13.05.2009 до договору позики № 3918 від 13.11.2008 - строком до 13.11.2009, з погашенням згідно графіку зазначеному у договорі.
Разом з цим, в матеріалах кримінального провадження містяться розписки відповідно до яких ОСОБА_25 отримував від ОСОБА_59 в рахунок повернення позики грошові кошти, а саме: від 12.12.2008 на суму 1500 доларів США, від 13.01.2009 на суму 1500 доларів США, від 13.02.2009 на суму 1500 доларів США, від 14.04.2009 на суму 1500 доларів США, від 15.06.2009 на суму 1500 доларів США, від 13.03.2009 на суму 1500 доларів США, від 16.09.2009 на суму 3000 доларів США.
Отже, зі змісту вказаних розписок вбачається, що зобов`язання, викладені, у договорі позики № 3918 від 13.11.2008 та у додатковому договорі № 1 від 13.05.2009 до договору позики № 3918 від 13.11.2008, щодо повернення сум позики, Позичальником, у даному випадку ОСОБА_66 , у строки передбачені цими договорами не виконані.
У подальшому 13.01.2009, між ОСОБА_29 (Продавець), яка є одночасно Комісіонером за договором комісії № 3924, який укладено з ОСОБА_66 (Комітент), та ОСОБА_264 , що діє в особі представника ОСОБА_26 за довіреністю № 483 (Покупець), укладено договір купівлі-продажу житлового будинку № 669 від 02.03.2011, посвідчений приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_254 , відповідно до якого Продавець продав, а Покупець придбав у власність будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_12 , на земельній ділянці площею 0, 12 га, кадастровий номер 6325155301:00:009:0006 за 465000 грн.
Разом з цим, рішенням Харківського районного суду Харківської області від 07.09.2012, яке набуло законної сили на підставі рішення апеляційного суду м. Харкова від 03.12.2012 та ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03.04.2013, в частині, суд визнав недійсними: договір комісії від 13 листопада 2008 року, укладений між ОСОБА_66 та ОСОБА_29 ; договір купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки, розташованих в АДРЕСА_12 , які укладено 2 березня 2011 року між ОСОБА_29 , що діяла від її імені за договором комісії від 13 листопада 2008року з одного боку, та ОСОБА_26 , що діяв від імені ОСОБА_68 , посвідчені приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_254 реєстровий № 669 та № 667 відповідно. 
Суд привів сторони до первісного стану, а саме припинив право власності ОСОБА_68 на вказаний будинок та земельну ділянку за вказаною адресою, поновивши право власності ОСОБА_58 на вказаний будинок та земельну ділянку, зобов`язав ОСОБА_265 повернути вказаний будинок та земельну ділянку у власність ОСОБА_65 . 
При цьому, рішенням апеляційного суду м. Харкова від 03.12.2012, яке набуло законної сили на підставі ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03.04.2013 у задоволенні позовних вимог ОСОБА_266 про визнання недійсним договору позики від 13 листопада 2008 року між нею та ОСОБА_25 в редакції змін, внесених до договору додатковим договором № 1 від 13 травня 2009 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_36 , - відмовлено. 
Крім того, рішенням Харківського районного суду м. Харкова від 05.09.2013, яке набуло законної сили частково на підставі рішення апеляційного суду Харківської області від 11.12.2013, з урахуванням ухвали Харківського районного суду м. Харкова від 06.11.2013 про виправлення помилки, зокрема, стягнуто з ОСОБА_58 на користь ОСОБА_25 борг у розмірі 638776, 58 грн.
При цьому, рішенням апеляційного суду Харківської області від 11.12.2013 у задоволенні вимог ОСОБА_25 про стягнення з ОСОБА_58 штрафу у розмірі 1830000 грн. – відмовлено.
Крім того, рішенням Харківського районного суду Харківської області від 12.11.2014, яке залишено без змін на підставі ухвали апеляційного суду Харківської області від 27.01.2015 та ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України від 16.04.2015, стягнуто з ОСОБА_266 (ідентифікаційний номер НОМЕР_13 ) на користь ОСОБА_25 проценти за користування позикою за договором позики від 13 листопада 2008 року в редакції відповідно до додаткового договору № 1 від 13 травня 2009 року за період з 27 грудня 2012 року по 26 травня 2014 року в розмірі 86199 гривень 75 копійок. Стягнуто з ОСОБА_266 (ідентифікаційний номер НОМЕР_13 ) на користь ОСОБА_25 три проценти річних від простроченої суми за договором позики від 13 листопада 2008 року в редакції відповідно до додаткового договору № 1 від 13 травня 2009 року за період з 27 грудня 2012 року по 26 травня 2014 року в розмірі 36319 гривень 50 копійок. Стягнуто з ОСОБА_266 (ідентифікаційний номер НОМЕР_13 ) на користь ОСОБА_25 витрати по оплаті судового збору у сумі 160 гривень 77 копійок. У задоволенні позовних вимог в частині стягнення неустойки у вигляді штрафу за прострочення виконання зобов`язання за договором позики від 13 листопада 2008 року в редакції відповідно до додаткового договору № 1 від 13 травня 2009 року – відмовлено. 
Крім того, рішенням Апеляційного суду Харківської області від 13.07.2016, зокрема, стягнуто солідарно з ОСОБА_266 , РНОКПП: НОМЕР_13 , та ОСОБА_26 , РНОКПП: НОМЕР_14 , на користь ОСОБА_25 , РНОКПП: НОМЕР_6 , проценти за користування позикою за період з 26 травня 2014 року по 01 жовтня 2015 року в сумі, еквівалентній 14744 доларам США, що за офіційним курсом Національного банку 2484,1663 гривень за 100 доларів США станом на 13 липня 2016, становить 366 265,48 грн. (триста шістдесят шість тисяч двісті шістдесят п`ять гривень 48 копійок), три проценти річних за період з 26 травня 2014 року по 01 жовтня 2015 року в сумі, еквівалентній 2 208 доларам США, що за офіційним курсом Національного банку 2484,1663 гривень за 100 доларів США станом на 13 липня 2016, становить 54 850,39 грн. (п`ятдесят чотири тисячі вісімсот п`ятдесят гривень 39 копійок). 
Крім того, рішенням Харківського районного суду Харківської області від 24.12.2015, яке набуло частково законної сили на підставі постанови апеляційного суду Харківської області від 31.05.2018 та постанови Верховного суду від 11.11.2020, з урахуванням ухвали апеляційного суду Харківської області від 31.05.2018, про закриття провадження відносно ОСОБА_59 , звернено стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки, укладеним 13 листопада 2008 року між ОСОБА_25 та ОСОБА_293 , зі змінами, внесеними додатковим договором №1, укладеним між ОСОБА_25 та ОСОБА_293 13 травня 2009 року, а саме: житловий будинок літер А-1, загальною площею 346,4 кв.м., житловою площею 131,4 кв.м. з надвірними спорудами - огорожею №№1-4, свердловиною літер С, каналізаційною ямою літер Я, замощенням №1, які розташовані за адресою: АДРЕСА_12 ; земельну ділянку, площею 0,12 га, кадастровий №6325155301:00:009:0006, яка розташована за адресою: АДРЕСА_12 ; загальна вартість земельної ділянки та житлового будинку з надвірними спорудами, за договором іпотеки, становить 500000 (п`ятсот тисяч) грн.; в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_294 перед ОСОБА_25 за договором позики від 13 листопада 2008 року, в редакції Додаткового договору №1 від 13 травня 2009 року в сумі 764672 грн.36 коп., шляхом надання права ОСОБА_25 на продаж предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві, на умовах та в порядку, викладеному у ст. 38 Закону України "Про іпотеку", за ціною, встановленою у пункті 4 Договору іпотеки у розмірі 500000 грн., але не нижче за звичайні ціни на цей вид майна на підставі оцінки суб`єктом оціночної діяльності або незалежного експерта на момент укладення договору купівлі-продажу. Надано ОСОБА_25 право на проведення особисто або через представника усіх дій, пов`язаних із реалізацією предмета іпотеки, в тому числі на виготовлення, отримання оригіналів, копій, дублікатів правовстановлюючих документів, технічної документації на вищевказаний житловий будинок.
При цьому, постановою апеляційного суду Харківської області від 31.05.2018, яка залишена без змін на підставі постанови Верховного суду від 11.11.2020, з урахуванням ухвали апеляційного суду Харківської області від 31.05.2018, рішення Харківського районного суду Харківської області від 24.12.2015 в частині виселення ОСОБА_294 , ОСОБА_295 з житлового будинку АДРЕСА_12 – скасовано та ухвалено в цій частині нове судове рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_25 в цій частині – відмовлено.
Крім того, рішенням Харківського районного суду Харківської області від 27.04.2015, у задоволенні позову ОСОБА_59 , ОСОБА_296 до ОСОБА_58 , ОСОБА_25 про визнання договору іпотеки та додаткового договору іпотеки недійсним – відмовлено.
Крім того, рішенням апеляційного суду Харківської області від 28.07.2015, у задоволенні позову ОСОБА_59 , ОСОБА_296 до ОСОБА_58 про визнання права спільної сумісної власності, визнання права власності на 1/3 частину житлового будинку і земельної ділянки – відмовлено.
Отже, на переконання суду, стороною обвинувачення не доведено поза розумним сумнівом, що ОСОБА_25 мав умисел на придбання права на майно ОСОБА_58 та ОСОБА_59 , та придбав право на майно, а саме: домоволодіння розташоване за адресою: АДРЕСА_12 , шляхом обману в даному випадку мали місце цивільно-правові відносини з приводу яких протягом тривалого часу відбувалися судові розгляди, у зв`язку з чим відсутній склад злочину.
За епізодом ОСОБА_70 та ОСОБА_69 , суть обвинувачення ОСОБА_25 та ОСОБА_26 зводилась до того, що вони з метою заволодіння правом на майно ОСОБА_70 та ОСОБА_69 , заздалегідь маючи намір на заволодіння об?єктом нерухомості та переслідуючи умисел спрямований на використання для своїх власних потреб чужого майна, обернули в свою користь їх квартиру розташовану за адресою: АДРЕСА_14 , шляхом укладання: 01.12.2008 між ОСОБА_25 , ОСОБА_78 та ОСОБА_73 договору позики строком на один рік, а саме - до 01.12.2009 на суму 24200 доларів США, договору іпотеки, предметом якого виступила квартира розташована за адресою: АДРЕСА_14 , договору комісії з ОСОБА_26 та договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_16 , укладеного 10.06.2009 між ОСОБА_26 та ОСОБА_29 , чим завдали останнім матеріальну шкоду на суму 236880 гривень.
Таке твердження сторони обвинувачення не знайшло свого підтвердження під час судового розгляду кримінального провадження, а докази надані стороною обвинувачення не доведені перед судом щодо їх переконливості.
Так, судом встановлено, що 01.12.2008 між ОСОБА_25 (Позикодавець) та ОСОБА_19 , ОСОБА_73 (Позичальники), укладено договір позики № 4209 від 01.12.2008, посвідчений приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_36 , відповідно до якого Позикодавець передав у власність Позичальникам, а Позичальники прийняли солідарно валютні цінності у вигляді в натурі та на суму 24200 доларів США строком до 01.06.2009.
Одночасно, 01.12.2008 між ОСОБА_19 , ОСОБА_73 (Іпотекодавці) та ОСОБА_25 (Іпотекодержатель) укладено договір іпотеки № 4211 від 01.12.2008, посвідчений приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_36 , укладений як засіб забезпечення виконання зобов`язання, що виникло у ОСОБА_19 , ОСОБА_69 за договором позики № 4209, предметом якого є квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_14 .
Крім того, 01.12.2008 між ОСОБА_19 , ОСОБА_73 (Комітенти) та ОСОБА_26 (Комісіонер), укладено договір комісії № 4214 від 01.12.2008, посвідчений приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_36 , відповідно до якого Комісіонер діє за дорученням Комітентів, вчиняючи правочини в інтересах Комітентів та за рахунок, але від його імені, створюючи для Комітентів певні юридичні наслідки, а саме здійснює продаж двокімнатної квартири АДРЕСА_15 за суму не менше 200000 грн.
Так, зі змісту договору позики № 4209 від 01.12.2008 вбачається, що позика надається на суму 24200 доларів США строком до 01.06.2009, з погашенням згідно графіку зазначеному у договорі.
Як не заперечувалось самою потерпілою ОСОБА_19 ними були отримані від ОСОБА_25 грошові кошти за даним договором, тобто Позикодавець, у даному випадку ОСОБА_25 свої зобов`язання за вищевказаним договором позики виконав.
Потерпіла ОСОБА_19 у судовому засіданні зазначила, що вона повернула взагалі 4700 доларів США, офіційно є 2 розписки на яку суму не пам`ятає.
Разом з цим, в матеріалах кримінального провадження містяться розписки відповідно до яких ОСОБА_25 отримував від ОСОБА_19 в рахунок повернення позики грошові кошти, а саме: від 25.08.2009 на суму 600 доларів США, від 05.03.2009 на суму 300 доларів США з дописом 17.03.2009 +300 доларів США.
Отже, зі змісту вказаних розписок вбачається, що зобов`язання, викладені у договорі позики № 4209 від 01.12.2008, щодо повернення суми позики у розмірі 24200 доларів США строком до 01.06.2009, Позичальниками, у даному випадку ОСОБА_19 , ОСОБА_73 у строк передбачений цим договором не виконані.
У подальшому, 10.06.2009 між ОСОБА_26 (Продавець), який одночасно є (Комісіонер) за договором комісії № 4214, укладеного з ОСОБА_73 та ОСОБА_19 (Комітент), та ОСОБА_29 (Покупець), укладено договір купівлі-продажу квартири № 1472 від 10.06.2009, посвідчений приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_215 , відповідно до якого Продавець передає, а Покупець приймає у власність двокімнатну квартиру АДРЕСА_15 , за суму 200000 грн.
При цьому, рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 06.03.2012, яке набуло законної сили на підставі ухвали апеляційного суду Харківської області від 30.08.2012, у задоволенні позову ОСОБА_19 до ОСОБА_29 , третя особа ОСОБА_26 , про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_15 № 1472 від 10.06.2009 – відмовлено.
Крім того, рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 19.04.2013, яке набуло законної сили на підставі ухвали апеляційного суду Харківської області від 09.10.2013, позовні вимоги ОСОБА_29 задоволено. Усунуто перешкоди в здійсненні ОСОБА_29 права власності на квартиру АДРЕСА_15 та вирішено виселити ОСОБА_19 , ОСОБА_263 з належної ОСОБА_29 квартири АДРЕСА_15 без надання іншого житлового приміщення.
Крім того, рішенням апеляційного суду Харківської області від 04.11.2014, у задоволенні позову ОСОБА_19 , ОСОБА_69 до ОСОБА_26 , приватного нотаріуса ХМНО ОСОБА_32 про визнання договору комісії недійсним – відмовлено.
Отже, на переконання суду, стороною обвинувачення не доведено поза розумним сумнівом, що ОСОБА_25 та ОСОБА_26 за попередньою змовою групою осіб, мали умисел на придбання права на майно ОСОБА_70 та ОСОБА_69 , та придбали право на майно, а саме: квартиру розташовану за адресою: АДРЕСА_14 , шляхом обману, в даному випадку мали місце цивільно-правові відносини з приводу яких протягом тривалого часу відбувалися судові розгляди, у зв`язку з чим відсутній склад злочину.
За епізодом ОСОБА_20 та ОСОБА_87 суть обвинувачення ОСОБА_25 та ОСОБА_26 зводилась до того, що вони з метою заволодіння правом на майно ОСОБА_20 та ОСОБА_87 заздалегідь маючи намір на заволодіння об?єктом нерухомості, заволоділи правом на квартиру АДРЕСА_17 , шляхом укладання: 25.03.2009 договору позики, згідно якої ОСОБА_20 та ОСОБА_90 отримали у ОСОБА_25 в позику строком до 25.03.2010 грошові кошти в сумі 11 860 доларів США, з яких на руки отримали 8 000 доларів США, а 3860 доларів США складали відсотки за користування позикою, договору іпотеки, предметом якого була квартира за адресою: АДРЕСА_18 , договору комісії, в якому як комісіонер був вказаний ОСОБА_26 , додаткового договору до договору позики від 25.03.2009, відповідно до якого ОСОБА_20 та ОСОБА_90 отримали від ОСОБА_25 гроші в сумі 8500 доларів США і зобов`язалися в строк до 25.03.2010 виплатити з урахуванням відсотків грошові кошти в сумі 27380 доларів США та договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_19 , укладеного 23.03.2010 між ОСОБА_26 та ОСОБА_27 , чим завдали останнім згідно з висновком судово-будівельної експертизи № 10582 від 11.01.2016, матеріальну шкоду на суму 262464 грн.
Таке твердження сторони обвинувачення не знайшло свого підтвердження під час судового розгляду кримінального провадження, а докази надані стороною обвинувачення не доведені перед судом щодо їх переконливості.
Так, судом встановлено, що 25.03.2009 між ОСОБА_25 (позикодавець) та ОСОБА_20 , ОСОБА_88 (позичальники), укладено договір позики № 1211 від 25.03.2009, посвідчений приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_36 , відповідно до якого позикодавець передав у власність позичальникам, а позичальники прийняли солідарно валютні цінності в натурі на суму 11860 доларів США строком до 25.03.2010.
Одночасно, 25.03.2009 між ОСОБА_20 , ОСОБА_88 та ОСОБА_25 , було укладено договір про задоволення вимог іпотекодержателя № 1213 від 25.03.2009, посвідчений приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_36 , який укладено як засіб забезпечення виконання зобов`язання за договором позики № 1211 від 25.03.2009 з розміром боргу 11860 доларів США, предметом якого є квартира АДРЕСА_19 .
Крім того, 25.03.2009 між ОСОБА_20 , ОСОБА_88 (комітенти) та ОСОБА_26 (комісіонер), було укладено договір комісії № 1216 від 25.03.2009, посвідчений приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_36 , відповідно до п. 1 якого комісіонер діє за дорученням комітентів, вчиняючи правочини в інтересах комітентів та за їх рахунок, але від свого імені, створюючи для комітентів певні юридичні наслідки, здійснює продаж квартири розташованої за адресою: АДРЕСА_18 .
Крім того, як зазначено у обвинувальному акті, 03.07.2009 ОСОБА_20 та ОСОБА_90 звернулися до ОСОБА_25 із наданням їм можливості внести зміни договору позики із можливістю додатково запозичити грошові кошти, оскільки попередньо узятих коштів не вистачало для її потреб. 
Цього дня ОСОБА_20 та ОСОБА_90 в приміщенні нотаріальної контори приватного нотаріуса ОСОБА_32 уклали із ОСОБА_25 додатковий договір до договору позики від 25.03.2009, отримавши від ОСОБА_25 гроші в сумі 8500 доларів США і зобов`язалася в строк до 25.03.2010 виплатити з урахуванням відсотків грошові кошти в сумі 27380 доларів США. 
Так, зі змісту договору позики № 1211 від 25.03.2009, вбачається, що позика надається на суму 11860 доларів США строком до 25.03.2010.
Як не заперечувалось самою потерпілою нею були отримані від ОСОБА_25 грошові кошти за даним договором, тобто Позикодавець, у даному випадку ОСОБА_25 свої зобов`язання за вищевказаним договором позики виконав.
Разом з цим, матеріали справи не містять доказів, зокрема, розписок, тощо, що дійсно ОСОБА_20 та ОСОБА_90 виконували зобов`язання за даним договором позики та не порушували його умови.
Посилання потерпілої ОСОБА_20 на те, що вона боргові зобов`язання погашала, але ОСОБА_25 не давав їй розписки, не підтверджені жодним належним доказом.
Крім того, як повідомила ОСОБА_20 , грошових коштів за договором позики № 1211 від 25.03.2009 в сумі 11860 доларів США на ремонт квартири їй не вистачило, тому вона 03.07.2009 додатково уклала із ОСОБА_25 додатковий договір до договору позики від 25.03.2009, отримавши від ОСОБА_25 гроші в сумі 8500 доларів США і зобов`язанням їх повернення в строк до 25.03.2010.
Разом з цим, суд не надає оцінку вказаним посиланням в частині отримання додаткових грошових коштів у розмірі 8500 доларів США та продовження строку повернення позики до 25.03.2010, оскільки матеріали кримінального провадження не містять ані самого додаткового договору від 03.07.2009 до договору позики від 25.03.2009, ані доказів виконання зобов`язань за цим договором. 
Отже, як зазначалось вище при обвинуваченні особи у вчиненні шахрайства під час укладення договорів цивільно-правового характеру необхідно в обов`язковому порядку встановлювати умисел особи на заволодіння майном у момент його отримання; в іншому випадку мова йде про відсутність складу злочину «шахрайство» та наявність цивільно-правових відносин між особами.
Цивільно-правові відносини це врегульовані нормами цивільного права майнові і особисті немайнові відносини, що засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності учасників. Підставами виникнення цивільних прав і обов`язків є, зокрема, угоди, договори та інші правочини. Цивільно-правовими угодами визнаються дії громадян, спрямовані на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, що становлять зміст угоди.
Тобто, особа при укладанні цивільно-правової угоди повинна мати право на її укладення та можливість виконання покладених за цією угодою на неї обов`язків.
Так, відмежовуючи шахрайство від цивільно-правових деліктів, слід виходити з того, що отримання майна з умовою виконання якого-небудь зобов`язання може бути кваліфіковане як шахрайство, якщо встановлено, що винна особа вже в момент заволодіння цим майном мала на меті його привласнити, а зобов`язання не виконувати.
Отже, матеріали кримінального провадження не містять доказів, що ОСОБА_25 мав умисел придбати право на майно ОСОБА_20 та ОСОБА_87 , оскільки зобов`язання за договорами позики виконав, надавши потерпілим грошові кошти, що не заперечувалось самою ОСОБА_20 , а доказів, що ОСОБА_20 та ОСОБА_90 виконали ці зобов`язання суду не надано.
У подальшому, у зв`язку з невиконанням зобов`язань, 23.03.2010, між ОСОБА_26 (продавець), який є одночасно комісіонером, за договором комісії укладеному з ОСОБА_20 та ОСОБА_88 (комітенти), та ОСОБА_27 (покупець), укладено договір купівлі продажу квартири № 951 від 23.03.2010, посвідчений приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_215 , відповідно до якого Продавець продав, а покупець купив однокімнатну квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_18 , за суму 200000 грн.
При цьому, матеріали кримінального провадження не містять відомостей, що відповідні договори скасовані та/або визнанні недійсними.
Отже, на переконання суду, стороною обвинувачення не доведено поза розумним сумнівом, що ОСОБА_25 та ОСОБА_26 за попередньою змовою групою осіб, мали умисел на придбання права на майно ОСОБА_20 та ОСОБА_87 та придбали право на майно, а саме: однокімнатну квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_18 , шляхом обману в даному випадку мають місце цивільно-правові відносини, у зв`язку з чим відсутній склад злочину.
За епізодом ОСОБА_96 суть обвинувачення ОСОБА_25 та ОСОБА_26 зводилась до того, що вони з метою заволодіння правом на майно ОСОБА_96 , заволоділи шляхом обману правом на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_21 , шляхом укладання: 13.04.2009 між ОСОБА_25 та ОСОБА_98 договору позики строком на 1 рік, а саме - до 13.04.2010 на загальну суму 4440 доларів США, з яких остання на руки отримала 3000 доларів США, а 1440 доларів США склали відсотки за користування позикою, договору про задоволення вимог іпотекодержателя, договору комісії, договору поруки між ОСОБА_25 та ОСОБА_26 , згідно якого ОСОБА_26 поручився перед ОСОБА_25 за належне виконання ОСОБА_98 покладених на неї обов`язків за договором позики, договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_23 від 16.03.2010, укладеному між ОСОБА_26 та ОСОБА_101 , чим завдали останній згідно з висновком судово-будівельної експертизи №12922 від 26.02.2014 матеріальну шкоду на суму 229593 гривень. 
Таке твердження сторони обвинувачення не знайшло свого підтвердження під час судового розгляду кримінального провадження, а докази надані стороною обвинувачення не доведені перед судом щодо їх переконливості.
Так, 13.04.2009 між ОСОБА_25 (Позикодавець) та ОСОБА_98 , ОСОБА_213 (Позичальники), укладено договір позики № 1500 від 13.04.2009, посвідчений приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_36 , відповідно до якого Позикодавець передав у власність Позичальникам, а Позичальники прийняли солідарно валютні цінності у вигляді в натурі та на суму 4440 доларів США строком до 13.04.2010.
Одночасно, 13.04.2009 між ОСОБА_98 (Іпотекодавець) та ОСОБА_25 (Іпотекодержатель), укладено договір про задоволення вимог іпотекодержателя № 1502 від 13.04.2009 , посвідчений приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_36 , укладений як засіб забезпечення виконання зобов`язання, що виникло у ОСОБА_96 , ОСОБА_214 , за договором позики № 1500 від 13.04.2009, предметом якого є однокімнатна квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_21 .
Крім того, 13.04.2009 між ОСОБА_98 (Комітент) та ОСОБА_26 (Комісіонер), укладено договір комісії № 1505 від 13.04.2009, посвідчений приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_36 , відповідно до якого Комісіонер діє за дорученням Комітента, вчиняючи правочини в інтересах Комітента та за його рахунок, але від свого імені, створюючи для Комітента певні юридичні наслідки, а саме здійснює продаж однокімнатної квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_21 , з додатками до нього. 
Крім того, 13.04.2009, між ОСОБА_25 (Кредитор) та ОСОБА_26 (Поручитель), укладено договір поруки, відповідно до якого Поручитель поручається перед Кредитором за виконання зобов`язань ОСОБА_98 в повернені позичених валютних цінностей у вигляді в натурі та на суму 4440 доларів США.
Так, зі змісту договору позики № 1500 від 13.04.2009 вбачається, що позика надається на суму 4440 доларів США строком до 13.04.2010, з погашенням згідно графіку зазначеному у договорі.
Доказів того, що потерпіла не отримала ці грошові кошти матеріали кримінального провадження не містять.
Разом з цим, в матеріалах кримінального провадження містяться розписки відповідно до яких ОСОБА_25 отримував від ОСОБА_96 13.05.2009 коштів у сумі 120 доларів США, 24.06.2009 коштів у сумі 120 доларів США, 15.08.2009 коштів на суму 240 доларів США, 28.10.2010 коштів у сумі 4000 доларів США.
Отже, зі змісту вказаних розписок вбачається, що зобов`язання, викладені, зокрема, у договорі позики № 1500 від 13.04.2009, щодо повернення суми позики у розмірі 4440 доларів США строком до 20.05.2007, Позичальником, у даному випадку ОСОБА_98 , у строк передбачений цим договором не виконані.
При цьому, згідно висновку експерта ХНДЕКЦ № 452 від 20.01.2016, з ілюстративною таблицею до нього: 1. Рукописний текст та підпис від імені ОСОБА_25 в розписці від 28.10.2010 виконані ОСОБА_25 . - Рукописний текст та підпис від імені ОСОБА_25 в розписці від 13.05.2009 виконані ОСОБА_25 . - Рукописний текст та підпис від імені ОСОБА_25 в розписці від 24.06.2009 виконані ОСОБА_25 . - Рукописний текст та підпис від імені ОСОБА_25 в розписці від 15.08.2009 виконані не ОСОБА_25 , а іншою особою.
У зв`язку з чим, 17.03.2016 до ЄРДР внесені відомості про вчинення кримінального правопорушення, за ч. 1 ст. 358 КК України, за коротким викладом обставин якого, 15.08.2009 невстановлена особа підробила від імені ОСОБА_25 розписку на отримання від ОСОБА_96 грошових коштів на суму 240 доларів США. 
Отже у зв`язку з невиконанням зобов`язань ОСОБА_98 , згідно акту приймання-передачі грошових коштів від 16.03.2010, на виконання Поручителем своїх зобов`язань перед Кредитором, за договором поруки від 13.04.2009 ОСОБА_297 передав, а Кредитор – ОСОБА_25 прийняв 1239416, 55 грн, з яких сума позичених валютних цінностей у сумі 35416 грн., 55 коп., та штрафні санкції у розмірі 1204000 грн.
У подальшому, 16.03.2010 між ОСОБА_26 (Продавець), який одночасно є Комісіонер за договором комісії, що укладено з ОСОБА_98 (Комітент) та ОСОБА_101 (Покупець), укладено договір купівлі-продажу квартири № 848 від 16.03.2010, посвідчений приватним нотаріусом ОСОБА_215 , відповідно до якого Продавець продав, а Покупець купив однокімнатну квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_21 , за 200000 гривень.
Так, 16.08.2010 ОСОБА_26 повідомив ОСОБА_99 , ОСОБА_214 про виконання ним їх зобов`язань перед ОСОБА_25 та про набуття ним прав Кредитора і прав вимоги за Договором позики № 1500 від 13.04.2009.
Відповідне повідомлення отримано ОСОБА_98 особисто, що підтверджується висновком експерта № 111 від 10.03.2016 ХНДЕКЦ, з ілюстративною таблицею до нього, відповідно до якого: підпис від імені ОСОБА_95 в рядку : «особисто за довіреністю» в повідомленні про вручення поштового відправлення від 16.08.2010 – виконаний ОСОБА_220 . Скорочені рукописні записи: «20 августа» в рядку «Доставлено (вручено) в повідомленні про вручення поштового відправлення від 16.08.2010 виконані ОСОБА_220 .
Рішенням апеляційного суду Харківської області від 19.05.2014, стягнуто з ОСОБА_96 на користь ОСОБА_26 заборгованість у розмірі 1500 грн., та судові витрати.
Отже, на переконання суду, стороною обвинувачення не доведено поза розумним сумнівом, що ОСОБА_25 та ОСОБА_26 за попередньою змовою групою осіб мали умисел на придбання права на майно ОСОБА_96 та придбали право на майно, а саме: на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_21 , шляхом обману, в даному випадку мають місце цивільно-правові відносини.
За епізодом ОСОБА_17 , ОСОБА_18 та ОСОБА_103 , суть обвинувачення ОСОБА_25 зводилась до того, що він з метою заволодіння правом на майно ОСОБА_17 , ОСОБА_18 та ОСОБА_103 , заздалегідь маючи намір переслідуючи умисел спрямований на використання для своїх власних потреб чужого майна, заволодів правом на належну їм квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_24 , шляхом укладання 22.05.2009 договору купівлі продажу, укладеному між ОСОБА_25 та ОСОБА_17 , ОСОБА_18 та ОСОБА_103 , квартири розташованої за адресою: АДРЕСА_24 , чим завдав останнім, згідно з висновком судово-будівельної експертизи № 10576 від 25.12.2015 матеріальну шкоду на суму 412980 гривень. 
Таке твердження сторони обвинувачення не знайшло свого підтвердження під час судового розгляду кримінального провадження, а докази надані стороною обвинувачення не доведені перед судом щодо їх переконливості.
Так, судом встановлено, що 22.05.2009 між ОСОБА_103 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 (продавці) та ОСОБА_25 (покупець), укладено договір купівлі-продажу № 2062 від 22.05.2009, посвідчений приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_36 , відповідно до якого Продавці передають, а Покупець приймає у власність належну продавцям квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_24 , за 108570 гривень, що є еквівалентом 14100 доларів США.
Відповідно до розписки від 01.07.2009, ОСОБА_103 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 взяли в борг у ОСОБА_25 8000 доларів США, та зобов`язуються повернути борг за вимогою.
Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 27001949 від 12.08.2010, квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_24 , на праві приватної власності належить ОСОБА_25 на підставі договору купівлі-продажу № 2062 від 22.05.2010.
Так, ОСОБА_17 у судовому засіданні повідомила, що вважала, що замість договору купівлі-продажу ними було укладено договір позики, за яким вона передавала ОСОБА_298 грошові кошти та повністю погасила борг.
Разом з цим, матеріали справи не містять належних доказів на підтвердження посилань потерпілої ОСОБА_17 , зокрема розписок, тощо.
При цьому, на запитання обвинуваченого ОСОБА_25 потерпіла відповіла, що грошові кошти вона передавала ОСОБА_25 в рахунок погашення боргу за розпискою у розмірі 8000 доларів США.
Посилання ОСОБА_17 та те, що ОСОБА_25 ввів їх в оману, уклавши договір купівлі-продажу, також не підтверджується жодним доказом. При цьому, як повідомила свідок – нотаріус ОСОБА_53 , при укладанні угоди, сторонам правочину роз`яснюється суть правочину, його зміст, після чого вони підписують договір, а потім нотаріус його посвідчує.
Разом з цим, рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 05.10.2012, яке залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 16.01.2013 та ухвалою від 08.04.2013 колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, в задоволенні позовних вимог ОСОБА_25 до ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_231 , третя особа: відділ громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осій Комінтернівського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області про виселення та зняття з реєстраційного обліку з квартири АДРЕСА_38 , стягненні судових витрат - відмовлено. 
Позовні вимоги ОСОБА_17 до ОСОБА_25 , 3-ті особи: ОСОБА_18 , ОСОБА_232 про визнання договору купівлі-продажу фіктивним, визнання угоди удаваною, зобов`язання відповідача оформити правовідносини згідно вимогам діючого законодавства - задоволено частково. Позовні вимоги ОСОБА_231 до ОСОБА_25 , приватного нотаріуса ХМНО ХМУЮ ОСОБА_233 3-ті особи: ОСОБА_17 , ОСОБА_18 про визнання договору купівлі-продажу квартири недійсним, визнання дій нотаріуса незаконними - задоволено частково. 
Позовні вимоги ОСОБА_18 до ОСОБА_25 , приватного нотаріуса ХМНО ХМУЮ ОСОБА_32 , треті особи: ОСОБА_17 , ОСОБА_232 , КП «ХМ БТІ», відділ громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Комінтернівського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області про визнання договору купівлі-продажу фіктивним, визнання дій нотаріуса незаконними - задоволено частково. Визнано договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_39 недійсним. В іншій частині позовних вимог - відмовлено. 
Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 26.12.2013, виключено з-під арешту квартиру АДРЕСА_60 , який був накладений на підставі постанови слідчого відділу Слідчого управління Головного Управління Міністерства Внутрішніх справ України в Харківській області від 24 листопада 2010 року. Визнано за ОСОБА_299 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 право власності на квартиру АДРЕСА_60 .
При цьому, зобов`язання за договором позики потерпілими виконані не були.
У подальшому, рішенням Апеляційного суду Харківської області від 23.05.2013, стягнуто солідарно з ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_103 на користь ОСОБА_25 суму боргу у розмірі 75351, 94 грн., судовий збір по 251, 17 грн. з кожного та витрати з ІТЗ по 40 грн. з кожного. 
Рішенням Апеляційного суду Харківської області від 21.01.2015, стягнуто солідарно з ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_231 на користь ОСОБА_25 три проценти річних за період з 15 січня 2013 року по 9 липня 2014 року у сумі 4199 (чотири тисячі сто дев`яносто дев`ять) гривень 39 копійок. Стягнуто з ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_231 витрати по сплаті судового збору по 52 (п`ятдесят дві) гривні 79 копійок – з кожного. 
Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 29.12.2015, яке ухвалою апеляційного суду Харківської області від 10.03.2016 залишено без змін, стягнуто солідарно з ОСОБА_17 (код НОМЕР_3 ), ОСОБА_18 (код НОМЕР_4 ), ОСОБА_231 (код НОМЕР_5 ) на користь ОСОБА_25 (код НОМЕР_6 ) гривневий еквівалент відсотків за користування позиченими коштами за період з 09.07.2014 року по 04.06.2015 року в сумі 31354,48 гривен та гривневий еквівалент трьох відсотків річних за період з 09.07.2014 року по 04.06.2015 року в сумі 5142,42 гривні, а всього 36496,90 гривень.
Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 20.04.2016, яке ухвалою апеляційного суду Харківської області від 10.11.2016 залишено без змін, стягнуто солідарно з ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , та ОСОБА_231 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ідентифікаційний номер НОМЕР_5 , на користь ОСОБА_25 , ідентифікаційний номер НОМЕР_6 , проценти за користування грошовими коштами за договором позики, три проценти річних за період з 04 червня 2015 року по 03 лютого 2016 року в розмірі 38 495 (тридцять вісім тисяч чотириста дев`яносто п`ять) грн. 98 коп. 
Рішенням Апеляційного суду Харківської області від 27.07.2016, у задоволенні позову ОСОБА_25 до ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_103 про стягнення грошових коштів – відмовлено, та яке ухвалою від 08.11.2017 колегією суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ – залишено без змін. 
При цьому, згідно витягу кримінального провадження № 42018221080000302 від 09.10.2018, до ЄРДР внесені відомості за заявою ОСОБА_25 про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 384 КК України, а саме повідомлення неправдивих відомостей ОСОБА_17 у судовому засіданні 06.06.2018.
Отже, на переконання суду, стороною обвинувачення не доведено поза розумним сумнівом, що ОСОБА_25 мав умисел на придбання права на майно ОСОБА_17 , ОСОБА_18 та ОСОБА_103 , та придбав право на майно, а саме: на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_24 , шляхом обману, в даному випадку мали місце цивільно-правові відносини з приводу яких протягом тривалого часу відбувалися судові розгляди, у зв`язку з чим відсутній склад злочину.
За епізодом ОСОБА_13 та ОСОБА_13 , суть обвинувачення ОСОБА_25 зводилась до того, що він з метою заволодіння правом на майно ОСОБА_13 та ОСОБА_13 , заздалегідь маючи намір переслідуючи умисел спрямований на використання для своїх власних потреб чужого майна, заволодів правом на належну їм квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_25 , шляхом укладання 03.07.2009 між ОСОБА_13 , ОСОБА_13 та ОСОБА_25 договору купівлі-продажу на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_25 , чим завдав останнім, згідно з висновком судово-будівельної експертизи №7698 від 16.12.2013 матеріальну шкоду на суму 266130 гривень.
Таке твердження сторони обвинувачення не знайшло свого підтвердження під час судового розгляду кримінального провадження, а докази надані стороною обвинувачення не доведені перед судом щодо їх переконливості.
Так судом встановлено, що 03.07.2009 між ОСОБА_13 (продавець) та ОСОБА_25 (Покупець), укладено договір купівлі продажу квартири № 1740 від 03.07.2009, посвідчений приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_215 , відповідно до якого Продавець передає, а Покупець приймає у власність квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_25 , за 219000 грн.
Згідно витягу про державну реєстрацію прав № 27562910 від 07.10.2010, відповідно до якого ОСОБА_25 на праві приватної власності належить квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_25 .
Так, ОСОБА_13 у судовому засіданні повідомила, що вони з чоловіком вважали, що уклали договір позики, за яким її чоловік передавав ОСОБА_25 грошові кошти, а потім дізнались, що було укладено договір купівлі-продажу належної їм квартири, який вони у нотаріуса не читали.
Разом з цим, дане посилання потерпілої не підтверджено жодним належним та допустимим доказом, та як повідомила свідок – нотаріус ОСОБА_109 , при укладанні угоди, сторонам правочину роз`яснюється суть правочину, його зміст, після чого вони підписують договір, а потім нотаріус його посвідчує.
При цьому, рішенням Апеляційного суду Харківської області від 17.06.2014, у задоволенні позову ОСОБА_13 , ОСОБА_243 до ОСОБА_25 про визнання договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_45 від 03.07.2009 року, укладеного між ОСОБА_13 та ОСОБА_25 , посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_215 за реєстровим № 1740 – відмовлено.
Крім того, рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 07.08.2014, яке залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 25.09.2014 та ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 25.09.2014 заяву ОСОБА_25 в особі його представника ОСОБА_244 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 12 грудня 2013 року по справі за позовом ОСОБА_25 до ОСОБА_13 , ОСОБА_243 , третя особа: Дергачівський РВ ГУ ДМС України в Харківській області про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, усунення перешкод у здійсненні права власності шляхом виселення та зняття з реєстраційного обліку – задоволено частково. 
Рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 12 грудня 2013 року за позовом ОСОБА_25 до ОСОБА_13 , ОСОБА_243 , третя особа: Дергачівський РВ ГУ ДМС України в Харківській області про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, усунення перешкод у здійсненні права власності шляхом виселення та зняття з реєстраційного обліку - скасовано. 
Позовні вимоги ОСОБА_25 – задоволено частково. Ухвалено виселити ОСОБА_13 , ОСОБА_243 з квартири АДРЕСА_46 . 
В задоволенні позову ОСОБА_25 про визнання ОСОБА_13 , ОСОБА_243 такими, що втратили право користування квартирою АДРЕСА_46 - відмовлено. В задоволенні позову ОСОБА_25 про зняття ОСОБА_13 , ОСОБА_243 з реєстраційного обліку за адресою: квартира АДРЕСА_46 - відмовлено. 
Крім того, ухвалою Дергачівського районного суду Харківської області від 10.11.2015, позовну заяву ОСОБА_13 , ОСОБА_243 до ОСОБА_25 , третя особа приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_245 про визнання договору купівлі-продажу квартири фіктивним - залишено без розгляду. 
У подальшому, ухвалою Дергачівського районного суду Харківської області від 09.12.2015, яка набула законної сили на підставі ухвали Апеляційного суду Харківської області від 01.02.2016, відстрочено виконання рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 07 серпня 2014 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_25 до ОСОБА_13 , ОСОБА_243 , третя особа: Дергачівський РВ ГУ ДМС України в Харківській області про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, усунення перешкод у здійсненні права власності шляхом виселення та зняття з реєстраційного обліку на строк до 01 квітня 2016 року. 
Суд не надає оцінку розпискам, відповідно до яких ОСОБА_25 отримував від ОСОБА_242 в рахунок повернення позики грошові кошти, а саме: від 08.02.2010 на суму 660 доларів США, від 06.01.2010 на суму 660 доларів США, від 04.11.2009 на суму 660 доларів США, від 08.04.2010 на суму 660 доларів США, оскільки суду не надано доказів на підставі якого саме правочину відповідні розписки надавались, окрім пояснень потерпілої про те, що її чоловік передавав грошові кошти, оскільки вважав, що уклав договір позики.
При цьому, ухвалою Дергачівського районного суду Харківської області від 09.09.2014, позовну заяву ОСОБА_13 , ОСОБА_300 до ОСОБА_25 про стягнення моральної шкоди та матеріальних збитків за заявою представника позивачів залишено без розгляду.
Отже, на переконання суду, стороною обвинувачення не доведено поза розумним сумнівом, що ОСОБА_25 мав умисел на придбання права на майно ОСОБА_13 та ОСОБА_13 , та придбав право на майно, а саме: на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_25 , шляхом обману, в даному випадку мали місце цивільно-правові відносини з приводу яких протягом тривалого часу відбувалися судові розгляди, у зв`язку з чим відсутній склад злочину.
За епізодом ОСОБА_112 та ОСОБА_113 , суть обвинувачення ОСОБА_25 та зводилась до того, що він маючи намір на заволодіння об?єктом нерухомості та переслідуючи умисел спрямований на використання для своїх власних потреб чужого майна, обернули в свою користь квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_26 , шляхом укладання: 21.08.2009 між ОСОБА_25 та ОСОБА_116 договору позики строком на два роки, а саме - до 21.08.2011 на суму 25800доларів США, договір іпотеки, предметом якого виступила квартира розташована за адресою: АДРЕСА_26 , договір комісії з ОСОБА_29 та договору купівлі-продажу квартири за адресою: АДРЕСА_26 , укладеного між ОСОБА_301 , яка діяла в інтересах ОСОБА_29 на підставі довіреності від 16.07.2010 посвідченої ПН ХМНО ОСОБА_36 , та ОСОБА_26 , чим завдав останнім, згідно з висновком судово-будівельної експертизи №10712 від 23.03.2016 матеріальну шкоду на суму 283153 гривень.
Таке твердження сторони обвинувачення не знайшло свого підтвердження під час судового розгляду кримінального провадження, а докази надані стороною обвинувачення не доведені перед судом щодо їх переконливості.
Так, судом встановлено, що 21.08.2009, між ОСОБА_25 (Позикодавець) та ОСОБА_116 (Позичальник), укладено договір позики № 2335 від 21.08.2009, посвідчений приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_215 , відповідно до якого Позикодавець передав у власність Позичальнику , а Позичальник прийняла у власність валютні цінності у вигляді в натурі та на суму 25800 доларів США строком до 21.08.2011. 
Одночасно, 21.08.2009 між ОСОБА_116 (Іпотекодавець) та ОСОБА_25 (Іпотекодержатель), укладено договір про задоволення вимог іпотекодержателя № 2337 від 21.08.2009, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_215 , як засіб забезпечення виконання зобов`язання, що виникло у ОСОБА_112 за договором позики, предметом якого є квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_26 .
Крім того, 21.08.2009 між ОСОБА_116 (Комітент) та ОСОБА_29 (Комісіонер), укладено договір комісії № 2340 від 21.08.2009, посвідчений приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_215 , відповідно до якого Комісіонер діє за дорученням Комітента, вчиняючи правочини в інтересах Комітента, та за його рахунок, але від свого імені створюючи для Комітента певні юридичні наслідки, а саме здійснює продаж однокімнатної квартири АДРЕСА_54 за ціну не менше 200000 грн.
Так, зі змісту договору позики № 2335 від 21.08.2009 вбачається, що позика надається на суму 25800 доларів США строком до 21.08.2011, з погашенням згідно графіку зазначеному у договорі.
Матеріали кримінального провадження не містять належних доказів того, що ОСОБА_25 , як позикодавцем грошові кошти Позичальникам за договором позики не передавались, та доказів того, що позичальниками виконувались належним чином зобов`язання за цим договором.
У подальшому, укладено договір купівлі-продажу квартири № 2569 від 26.07.2010, між ОСОБА_29 з однієї сторони від імені та в інтересах якої діє ОСОБА_253 , на підставі довіреності № 1556 від 16.07.2010 (Продавець), яка є одночасно комісіонером за договором комісії, що укладений з ОСОБА_116 (Комітент) та ОСОБА_26 (Покупець), відповідно до якого Продавець передає, а Покупець приймає у власність квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_26 за суму 200000 грн. 
Разом з цим, рішенням апеляційного суду Харківської області від 25.12.2014, яке залишено без змін ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України від 08.04.2015, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_112 до ОСОБА_302 , ОСОБА_29 , ОСОБА_251 , ОСОБА_26 , про визнання недійсними договорів позики, про задоволення вимог іпотекодержателя, комісії та договору купівлі-продажу квартири – відмовлено.
Крім того, рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 23.12.2015 у задоволенні позовних вимог ОСОБА_112 до ОСОБА_302 , ОСОБА_29 , ОСОБА_251 , ОСОБА_26 , про визнання недійсними договорів про задоволення вимог іпотекодержателя, комісії та договору купівлі-продажу квартири – відмовлено.
Крім того, рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 23.12.2015 усунуто перешкоди у здійсненні права власності ОСОБА_26 на квартиру АДРЕСА_61 . Вирішено виселити ОСОБА_303 з квартири АДРЕСА_61 .
Отже, на переконання суду, стороною обвинувачення не доведено поза розумним сумнівом, що ОСОБА_25 мав умисел на придбання права на майно ОСОБА_112 та ОСОБА_113 , та придбав право на майно, а саме: квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_26 , шляхом обману, в даному випадку мали місце цивільно-правові відносини з приводу яких протягом тривалого часу відбувалися судові розгляди, у зв`язку з чим відсутній склад злочину.
За епізодом ОСОБА_137 та ОСОБА_14 , суть обвинувачення ОСОБА_25 зводилась до того, що він з метою заволодіння правом на майно ОСОБА_137 та ОСОБА_14 , заздалегідь маючи намір переслідуючи умисел спрямований на використання для своїх власних потреб чужого майна, заволодів правом на належну їм квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_28 , шляхом укладання 21.12.2009 договору купівлі-продажу між ОСОБА_25 та ОСОБА_140 квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_28 , чим завдав останнім, згідно з висновком судово-будівельної експертизи №7697 від 18.10.2013 матеріальну шкоду на суму 253779 гривень.
Таке твердження сторони обвинувачення не знайшло свого підтвердження під час судового розгляду кримінального провадження, а докази надані стороною обвинувачення не доведені перед судом щодо їх переконливості.
Так судом встановлено, що 21.12.2009 між ОСОБА_140 (Продавець) та ОСОБА_25 (Покупець), укладено договір купівлі-продажу квартири № 5110 від 21.12.2009, посвідчений приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_36 , відповідно до якого, Продавець передає, а Покупець приймає у власність двокімнатну квартиру АДРЕСА_47 , за 203200 грн.
Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 27191100 від 02.09.2010, ОСОБА_25 на праві приватної власності належить квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_28 .
Так, потерпіла ОСОБА_14 повідомила суду, що наміру продавати квартиру у неї з чоловіком не було, вони мали намір укласти із ОСОБА_25 договір позики, однак були змушені укласти договір-купівлі продажу належної їм квартири, оскільки у них перед ОСОБА_125 був борг у розмірі 2800 доларів США, який з них вимагали у разі відмови, та договір був укладений як договір позики, оскільки вони в подальшому надавали гроші ОСОБА_304 .
Разом з цим, доказів щодо недобровільності укладання відповідного правочину матеріали кримінального провадження не містять. 
Договір містить підписи сторін, посвідчений нотаріусом ОСОБА_36 , яка повідомила, що роз`яснює суть правочину сторонам, які його укладають.
Щодо розписок відповідно до яких ОСОБА_30 отримувала від ОСОБА_14 в рахунок повернення позики грошові кошти, а саме: від 25.06.2010 на суму 450 доларів США, від 21.01.2010 на суму 450 доларів США, суд зазначає наступне.
Так, дійсно в матеріалах кримінального провадження міститься копія довіреності № 928 від 03.03.2009, посвідченої приватним нотаріусом ОСОБА_36 , відповідно до якої ОСОБА_25 уповноважує ОСОБА_247 бути його представником.
Разом з цим, як зазначено у обвинувальному акті, починаючи з січня 2010 та до червня 2010 включно, ОСОБА_30 ввівши в оману ОСОБА_142 та ОСОБА_14 з корисливих мотивів та для власних потреб, отримувала від останніх щомісячні платежі в рахунок погашення суми займу за усним договором позики від 21.12.2009, обернувши їх на свою користь. 
При цьому, жодного обвинувачення ОСОБА_136 органом досудового розслідування не пред`явлено.
Крім того, рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 25.11.2011, яке ухвалою судової колегії судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області від 15.03.2012 залишено без змін, позов ОСОБА_25 до ОСОБА_248 , ОСОБА_14 , ОСОБА_249 , третя особа: відділ громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Комінтернівського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області про усунення перешкод у користуванні квартирою АДРЕСА_49 , шляхом виселення та зняття з реєстраційного обліку - задоволено частково. 
Усунуто ОСОБА_25 перешкоди в користуванні квартирою АДРЕСА_50 шляхом виселення ОСОБА_248 , ОСОБА_14 , ОСОБА_249 , та зобов`язання відділ громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Комінтернівського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області зняти з реєстраційного обліку ОСОБА_248 , ОСОБА_14 ОСОБА_250 за адресою: АДРЕСА_51 . 
У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_14 до ОСОБА_25 , третя особа: ПНХМНО ОСОБА_53 про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири від 21.12.2009 року - відмовлено. 
Крім того, рішенням апеляційного суду Харківської області від 13.01.2015, яке ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29.04.2015 залишено без змін, у задоволенні позову ОСОБА_14 до ОСОБА_25 про визнання договору купівлі-продажу недійсним відмовлено.
У подальшому, ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 12.08.2015, яка ухвалою апеляційного суду Харківської області від 10.12.2015 залишена без змін, заяву ОСОБА_14 про визнання виконавчого листа за рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 25.11.2011, таким що не підлягає виконанню залишено без задоволення.
Крім того, ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 10.02.2016 в задоволені заяви ОСОБА_14 , ОСОБА_305 про відстрочку виконання рішення суду від 25.11.2011 – відмовлено.
Отже, на переконання суду, стороною обвинувачення не доведено поза розумним сумнівом, що ОСОБА_25 мав умисел на придбання права на майно ОСОБА_137 та ОСОБА_14 , та придбав право на майно, а саме: квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_28 , шляхом обману, в даному випадку мали місце цивільно-правові відносини з приводу яких протягом тривалого часу відбувалися судові розгляди, у зв`язку з чим відсутній склад злочину.
За епізодом ОСОБА_16 , ОСОБА_143 , ОСОБА_144 та ОСОБА_145 , суть обвинувачення ОСОБА_25 зводилась до того, що він переслідуючи умисел спрямований на використання для своїх власних потреб чужого майна, мав намір на заволодіння об`єктом нерухомості, а саме квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_29 , шляхом укладання: 27.09.2010 між ОСОБА_25 , та ОСОБА_16 , яка діяла від свого імені та на підставі довіреності від імені своєї матері ОСОБА_147 , ОСОБА_151 та ОСОБА_149 , договору позики строком на три роки, а саме - до 27.06.2013 на суму 21000 доларів США, з яких останні на руки отримали 13000 доларів США, а 8000 доларів США склали відсотки за користування позикою, договору про задоволення вимог іпотекодержателя між ОСОБА_25 та ОСОБА_16 , яка діяла від свого імені та на підставі довіреності від імені своє матері ОСОБА_147 , ОСОБА_152 та ОСОБА_149 , який був укладений як засіб забезпечення виконання зобов`язань за вищевказаним договором позики, предметом якого виступала їх спільна квартира розташована за адресою: АДРЕСА_29 , Але, довести свій злочинний умисел ОСОБА_25 по заволодінню правом на нерухоме майно ОСОБА_16 , ОСОБА_147 , ОСОБА_152 та ОСОБА_145 , а саме квартиру АДРЕСА_30 , яка згідно з висновком судово- будівельної експертизи № 10719 від 23.03.2016 становить 287705 грн.- не зміг, у зв?язку з тим, що був ув?язнений та позбавлений можливості надавати вказівки довіреним особам та здійснювати будь-які формальні правочини. 
Таке твердження сторони обвинувачення не знайшло свого підтвердження під час судового розгляду кримінального провадження, а докази надані стороною обвинувачення не доведені перед судом щодо їх переконливості.
Так, судом встановлено, що 27.09.2010 між ОСОБА_25 (Позикодавець) та ОСОБА_16 , ОСОБА_147 , ОСОБА_144 , ОСОБА_149 (Позичальники), укладено договір позики №3056 від 27.09.2010, посвідчений приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_254 , відповідно до якого Позикодавець передав у власність Позичальників, а Позичальники в рівних частках прийняли валютні цінності у вигляді в натурі та на суму 21000 доларів США на строк до 27.05.2013.
Одночасно, 27.09.2010 між ОСОБА_25 (Іпотекодержатель) та ОСОБА_16 , ОСОБА_147 , ОСОБА_144 , ОСОБА_149 (Іпотекодавці), було укладено іпотечний договір № 3058 від 27.09.2010, посвідчений приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_254 , з метою забезпечення зобов`язання за Договором позики від 27.09.2010, предметом якого є квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_29 .
Так, зі змісту договору позики №3056 від 27.09.2010 вбачається, що позика надається на суму 21000 доларів США на строк до 27.05.2013, з погашенням згідно графіку зазначеному у договорі.
Як не заперечувалось самою потерпілою ОСОБА_16 , ними були отримані від ОСОБА_25 грошові кошти за даним договором, тобто Позикодавець, у даному випадку ОСОБА_25 свої зобов`язання за вищевказаним договором позики виконав.
Потерпіла ОСОБА_16 у судовому засіданні зазначила, що деякий час у неї не було змоги платити гроші, усього вона сплатила 2800 доларів США, до кінця угоду вона не виконала.
При цьому, в матеріалах кримінального провадження містяться копії розписок відповідно до яких ОСОБА_25 отримував від ОСОБА_16 в рахунок повернення позики грошові кошти, а саме: від 25.10.2010 на суму 350 доларів США, від 27.11.2010 на суму 350 доларів США, від 27.12.2010 на суму 350 доларів США, від 29.01.2011 на суму 350 доларів США, від 27.03.2011 на суму 350 доларів США, від 26.02.2011 на суму 350 доларів США.
Крім того, в матеріалах кримінального провадження містяться копії актів приймання передачі, відповідно до яких ОСОБА_194 , який діє від імені ОСОБА_25 , отримував кошти від ОСОБА_16 , а саме: від 27.04.2011 на суму 350 доларів США, від 27.05.2011 на суму 350 доларів США.
Отже, зі змісту вказаних розписок та актів вбачається, що останній платіж на погашення суми позики було здійснено 27.05.2011.
При цьому, потерпіла ОСОБА_16 у судовому засіданні повідомила, що деякий час вона платежі за договором позики не здійснювала, тобто зобов`язання за договором позичальниками належним чином не виконувались. 
Крім того, в матеріалах кримінального провадження міститься копія акту від 14.09.2012 про те, що ОСОБА_16 передала ОСОБА_255 грошові кошти у розмірі 10200 доларів США, складеного у зв`язку з відмовою ОСОБА_201 надати розписку про отримання грошових коштів. 
Так, вбачається, що 22.08.2012 ОСОБА_25 , звернувся до ОСОБА_16 , ОСОБА_147 , ОСОБА_144 , ОСОБА_145 з вимогою про дострокове повернення всієї суми боргу у зв`язку з простроченням поточних повернень, а також про сплату процентів та штрафу.
У зверненні від 03.09.2012 у відповідь на вимогу ОСОБА_25 про дострокове повернення суми боргу ОСОБА_16 просить розглянути та дозволити варіант погашення позики, отриманої під заставу квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_29 , а саме: на суму 11700 доларів США зробити платіж протягом до березня 2013 року включно, на суму 6500 доларів США – у червні 2013 року.
Відповіддю від 11.09.2012 ОСОБА_25 відмовлено у пропозиції ОСОБА_16 .
Отже, щодо посилання потерпілої ОСОБА_16 , на те що, вона віддала гроші брату ОСОБА_194 у розмірі 10000 доларів США, однак розписку він не написав, у зв`язку з чим було складено акт, суд зазначає наступне.
Так, зі змісту акту про те, що ОСОБА_16 передала ОСОБА_255 грошові кошти у розмірі 10200 доларів США, складеного у зв`язку з відмовою ОСОБА_201 надати розписку про отримання грошових коштів, вбачається, що його датовано 14.09.2012, тобто після відмови ОСОБА_25 у пропозиції ОСОБА_16 .
Разом з цим, суду не відомо, чи дійсно був такий факт передачі грошових коштів та чи дійсно відповідні особи, які підписали вказаний акт, були присутні при передачі грошових коштів ОСОБА_16 ОСОБА_200 .
При цьому, потерпіла ОСОБА_16 не була позбавлена можливості заявити клопотання про виклик відповідних осіб, якґ підписали акт, в якості свідків для допиту у судовому засіданні, із попередженням про відповідальність за дачу завідомо неправдивих відомостей.
Суд вважає, що посилання сторони обвинувачення на те, що довести свій злочинний умисел ОСОБА_25 по заволодінню правом на нерухоме майно ОСОБА_16 , ОСОБА_147 , ОСОБА_152 та ОСОБА_145 , а саме квартиру АДРЕСА_30 , не зміг, у зв`язку з тим, що був ув`язнений та позбавлений можливості надавати вказівки довіреним особам та здійснювати будь-які формальні правочини, базуються на припущеннях та не підтвердженні жодним належним та допустимим доказом. 
При цьому, органом досудового розслідування, дії інкриміновані за даним епізодом кваліфіковані за ч. 4 ст. 190 КК України, а не за ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 190 КК України.
Разом з цим, рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 14.10.2014, яким, зокрема, позов ОСОБА_25 до ОСОБА_16 , ОСОБА_256 та ОСОБА_257 про стягнення боргу за договором позики задоволено частково. Стягнуто солідарно з ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , уродженки м. Харкова ( ІН 2235620141), ОСОБА_258 ІНФОРМАЦІЯ_7 , уродженця м. Харкова ( ІН 3036407173) та ОСОБА_257 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , уродженця м. Пружани, Брестської області( ІН 3335000591) на користь ОСОБА_25 ( ІН НОМЕР_6 ) заборгованість за договором позики у розмірі 235 742,45 грн.(двісті тридцять п`ять тисяч сімсот сорок дві грн. сорок п`ять коп..), що еквівалентно 18200 доларам США; проценти за період користування на рівні облікової ставки Національного банку України у розмірі 47109,63 грн.( сорок сім тисяч сто дев`ять грн. шістдесят три коп..), що еквівалентно 3637 дол. США, 3 % річних від простроченої суми – 6 839,12 грн.( шість тисяч вісімсот тридцять дев`ять грн. дванадцять коп.), що еквівалентно 528 дол. США, неустойку ( пеню) у розмірі 235 742,45 грн.( двісті тридцять п`ять тисяч сімсот сорок дві грн. сорок п`ять коп.).
Крім того, заочним рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 19.02.2015 від 19.02.2015, яке залишено без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області від 21.05.2015 та ухвалою колегії судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29.07.2015, позов ОСОБА_25 до ОСОБА_16 , ОСОБА_259 , ОСОБА_257 про стягнення боргу за договором позики – задоволено частково. Стягнуто солідарно з ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ідентифікаційний номер НОМЕР_9 , ОСОБА_258 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ідентифікаційний номер НОМЕР_10 , ОСОБА_257 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , ідентифікаційний номер НОМЕР_11 на користь ОСОБА_25 , ідентифікаційний номер НОМЕР_6 - 3% річних від простроченої суми за договором позики від 27.09.2010 року в розмірі 19 778 грн. 16 коп., що еквівалентно на час ухвалення рішення 738 доларам США, що а також пеню у розмірі 19 778 грн. 16 коп.
Крім того, заочним рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 01.04.2015, яке частково змінене рішенням апеляційного суду Харківської області від 11.08.2016, звернуто стягнення за Іпотечним договором від 27.09.2010р., посвідчений приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_254 за реєстровим номером №3058, на нерухоме майно, а саме: трикімнатну квартиру, загальною площею 59,2 кв.м., житловою площею – 41,0 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_29 , та належить ОСОБА_16 , ОСОБА_260 , ОСОБА_261 , ОСОБА_262 на праві приватної спільної сумісної власності на підставі свідоцтва про право власності на житло від 11.04.2002р., реєстраційний №8-02-230552, виданого Відділом приватизації житлового фонду Управління комунального майна та приватизації Головного управління економіки та комунального майна виконавчого комітету ХМР згідно із розпорядженням від 11.04.2002р. №2045, зареєстрованого комунальним підприємством «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» та записано в реєстрову книгу за №11-8-24362 від 27.04.2002р. 
Визначено спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом застосування процедури продажу предмету іпотеки, встановленої статтею 38 Закону України «Про іпотеку», шляхом надання іпотекодержателю ОСОБА_25 права на продаж предмета іпотеки будь-якій третій особі – покупцю на його власний розсуд за ціною, встановленої на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна на момент продажу. 
Вирішено за рахунок продажу предмету іпотеки задовольнити вимоги ОСОБА_25 за Договором позики від 27.09.2010 року в сумі 525433,65 грн. та усі витрати, пов`язані зі збереженням та реалізацією предмету іпотеки. 
Вирішено надати ОСОБА_25 право пред`являти правовстановлюючі документи на предмет іпотеки, усно та письмово звертатися, подавати, одержувати і підписувати необхідні довідки та документи, заяви (в тому числі, стосовно сімейного стану іпотекодавців - ОСОБА_16 , ОСОБА_259 , ОСОБА_257 ) до комунального підприємства «Харківське міське бюро технічної інвентаризації», Державної міграційної служби України, Державної реєстраційної служби України та інших державних органів, установ, підприємств, організацій, з питань отримання Витягів та інших документів, довідок про склад сімї, а також вчиняти всі інші дії, пов`язані з виконанням цих питань.
Вирішено передати предмет іпотеки - трикімнатну квартиру, загальною площею 59,2 кв.м., житловою площею – 41,0 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_29 , в управління ОСОБА_25 на період до його реалізації за визначеною ст. 38 ЗУ «Про іпотеку» процедурою продажу. 
При цьому, рішенням апеляційного суду Харківської області від 11.08.2016, яким змінено рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 01.04.2015, у позові ОСОБА_25 до ОСОБА_16 , ОСОБА_144 , ОСОБА_145 про виселення із квартири АДРЕСА_62 – відмовлено.
Крім того, рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 19.12.2016, яке залишено без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області від 05.04.2017, позов ОСОБА_25 до ОСОБА_16 , ОСОБА_258 , ОСОБА_257 , Головного управління Національної поліції в Харківській області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача: Фрунзенський ВДВС ХМУЮ Харківської області, Департамент реєстрації Харківської міської ради про звільнення іпотечного майна з-під арештів - залишено без задоволення.
Крім того, рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 24.07.2017 від 24.07.2017 у задоволенні позовних вимог ОСОБА_27 до ОСОБА_16 , ОСОБА_147 , ОСОБА_144 , ОСОБА_145 про усунення перешкод в користуванні майном, виселення та вселення – відмовлено.
Отже, на переконання суду, стороною обвинувачення не доведено поза розумним сумнівом, що ОСОБА_25 мав умисел на придбання права на майно ОСОБА_16 , ОСОБА_143 , ОСОБА_144 та ОСОБА_145 , та придбав право на майно, а саме: квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_29 , шляхом обману, в даному випадку мали місце цивільно-правові відносини з приводу яких протягом тривалого часу відбувалися судові розгляди, у зв`язку з чим відсутній склад злочину.
За епізодом ОСОБА_124 , суть обвинувачення ОСОБА_25 зводилась до того, що він переслідуючи умисел спрямований на використання для своїх власних потреб чужого майна, мав намір на заволодіння об`єктом нерухомості, а саме нежитлової будівлі літ «М», розташованої за адресою: АДРЕСА_27 , шляхом укладання: 17.12.2009 між ОСОБА_25 та ОСОБА_130 договору позики строком на 6 місяців, а саме - до 17.06.2010 на суму 17700 доларів США, договору про задоволення вимог іпотекодержателя, предметом якого виступала нежитлова будівля літ. «М» за адресою: АДРЕСА_27 , та договору комісії з ОСОБА_125 , але, довести свій злочинний умисел ОСОБА_25 з ОСОБА_125 по заволодінню правом на нерухоме майно ОСОБА_124 , а саме нежитловою будівлею літ «М» по Крупській набережній, 7 в м. Харкові, яка згідно з висновком судово- будівельної експертизи № 7155/10487 від 24.10.2016 становить 511680 гривень - не зміг, у зв`язку з тим, що був ув`язнений та позбавлений можливості надавати вказівки та дозвіл ОСОБА_136 здійснювати будь-які формальні правочини. 
Таке твердження сторони обвинувачення не знайшло свого підтвердження під час судового розгляду кримінального провадження, а докази надані стороною обвинувачення не доведені перед судом щодо їх переконливості.
Так, судом встановлено, що 17.12.2009 між ОСОБА_25 ( позикодавець) та ОСОБА_130 (позичальник), укладено договір позики № 5070, посвідчений приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_36 , відповідно до якого позикодавець передав у власність позичальника, а позичальник прийняв у власність валютні цінності у вигляді в натурі та на суму 17700 доларів США у порядку та в строки передбачені договором, до 17.06.2010 року.
Одночасно, 17.12.2009 між ОСОБА_130 (Іпотекодавець) та ОСОБА_25 (Іпотекодержатель), було укладено договір про задоволення вимог іпотекодержателя № 5072 , який укладено як засіб забезпечення зобов`язання, що виникло у ОСОБА_124 за договором позики № 5070 від 17.12.2009, предметом іпотеки є нежитлова будівля літ. «М-2» загальною площею 209, 4 кв.м. за адресою: АДРЕСА_27 .
Крім того, 17.12.2009 між ОСОБА_130 (Комітент) та ОСОБА_125 (Комісіонер), укладено договір комісії № 5075, посвідчений приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_36 , відповідно до якого Комісіонер діє за дорученням Комітента, вчиняючи правочини в інтересах Комітента та за його рахунок, але від свого імені, створюючи для Комітента певні юридичні наслідки, а саме здійснює нежитлову будівлю літ. «М-2» загальною площею 209, 4 кв.м. за адресою: АДРЕСА_27 .
Так, зі змісту договору позики № 5070 від 17.12.2009, вбачається, що позика надається на суму на суму 17700 доларів США у порядку та в строки передбачені договором, до 17.06.2010 року.
Матеріали кримінального провадження не містять належних доказів того, що ОСОБА_25 , як позикодавцем грошові кошти Позичальнику за договором позики не передавались, тобто ОСОБА_25 зобов`язання за договором позики виконанні.
Разом з цим, в матеріалах справи містяться розписки, відповідно до яких ОСОБА_30 , як комісіонер по договору про задоволення вимог іпотекодержателя, отримувала від ОСОБА_124 грошові кошти за рахунок погашення процентної ставки, а саме: від 17.12.2009 на суму 1125 доларів США, від 15.03.2010 на суму 300 доларів США, від 20.04.2010 на суму 375 доларів США, від 15.05.2010 на суму 450 доларів США, від 15.06.2010 на суму 450 доларів США, від 16.07.2010 на суму 390 доларів США, від 09.08.2010 на суму 390 доларів США, від 09.09.2010 на суму 390 доларів США, від 13.10.2010 на суму 390 доларів США, від 15.11.2010 на суму 390 доларів США; за рахунок погашення тіла кредиту, а саме: від 19.11.2010 на суму 10000 доларів США, від 07.01.2011 на суму 3000 доларів США, від 15.06.2010 на суму 2000 доларів США.
Отже, зі змісту вказаних розписок вбачається, що зобов`язання, викладені у договорі позики № 5070 від 17.12.2009, щодо повернення її суми 17700 доларів США до 17.06.2010 року, Позичальником, у даному випадку ОСОБА_130 , у строк передбачений цим договором не виконані, оскільки більшість розписок містять дату після строку виконання зобов`язання.
Разом з цим, суд вважає, що посилання сторони обвинувачення на те, що довести свій злочинний умисел ОСОБА_25 з ОСОБА_125 по заволодінню правом на нерухоме майно ОСОБА_124 , а саме нежитловою будівлею літ «М» по Крупській набережній, 7 в м. Харкові, яка згідно з висновком судово- будівельної експертизи № 7155/10487 від 24.10.2016 становить 511680 гривень - не зміг, у зв`язку з тим, що був ув`язнений та позбавлений можливості надавати вказівки та дозвіл ОСОБА_136 здійснювати будь-які формальні правочини, базуються на припущеннях та не підтвердженні жодним належним та допустимим доказом. 
При цьому, згідно обвинувального акту, жодного обвинувачення ОСОБА_136 органом досудового розслідування не пред`явлено.
Крім того, рішенням Московського районного суду м. Харкова від 24.02.2014, яке ухвалою апеляційного суду Харківської області від 24.04.2014 залишено без змін, у позові ОСОБА_306 до ОСОБА_25 , ОСОБА_132 , третя особа – приватний нотаріус ХМНО ОСОБА_53 , про визнання зобов`язання виконаним, визнання договору припиненим, зняття заборони на відчуження нерухомого майна та вилучення запису про заборону відчуження нерухомого майна з реєстру – відмовлено.
Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 03.07.2014, яке залишено без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області від 19.02.2015 та ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України від 19.11.2015, стягнуто з ОСОБА_223 на користь ОСОБА_25 за договором позики від 17.12.2009 року суму боргу з урахуванням відсотків за користування позикою та 3% річних від простроченої суми боргу в розмірі 235062 грн.10 коп., та штраф за неналежне виконання зобов`язання в розмірі 100000 грн. Вирішено питання про судові витрати. 
Крім того, рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 08.02.2016, стягнуто із ОСОБА_223 (ідентифікаційний номер НОМЕР_15 ), ОСОБА_307 (ідентифікаційний номер НОМЕР_16 ), солідарно, на користь ОСОБА_25 (ідентифікаційний номер НОМЕР_6 ) неустойку у розмірі 174 000 (сто сімдесят чотири тисячі) гривень та судові витрати, пов`язані із розглядом справи, у розмірі 3 654 (три тисячі шістсот п`ятдесят чотири) гривні.
Крім того, заочним рішенням Московського районного суду м. Харкова від 26.09.2016, стягнуто солідарно з ОСОБА_223 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , ІПН НОМЕР_15 , ОСОБА_307 , ІПН НОМЕР_16 , на користь ОСОБА_25 , ІПН НОМЕР_6 , проценти за користування грошовими коштами за Договором позики від 17.12.2009 року та 3% річних від простроченої суми боргу за період з 27 лютого 2015 року по 24 червня 2015 року на загальну суму 40648 грн. 36 коп., що еквівалентно 1564 доларам США за курсом НБУ станом на 26 вересня 2016 року. Стягнуто солідарно з ОСОБА_223 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , ІПН НОМЕР_15 , ОСОБА_307 , ІПН НОМЕР_16 , на користь ОСОБА_25 , ІПН НОМЕР_6 судовий збір в сумі 337 грн. 38 коп.
Крім того, рішенням апеляційного суду Харківської області від 25.11.2015, позов ОСОБА_25 задоволено частково. В рахунок задоволення вимог ОСОБА_25 до (ІПН НОМЕР_6 ) ОСОБА_223 (ІПН НОМЕР_15 ) про стягнення заборгованості за договором позики від 17 грудня 2009 року, з урахуванням відсотків за користування позикою та 3% річних від простроченої суми боргу по 17 грудня 2012 року на загальну суму 235062 грн. 10 коп., що еквівалентно 19 870 доларів США за курсом НБУ станом на 03 липня 2014 року, неустойки за вказаний період в розмірі 100 000 грн., а також заборгованості за період з 18 грудня 2012 року по 26 лютого 2015 року: проценти за користування грошовими коштами за вказаним договором позики та 3% річних відповідно до ст. 625 ЦК України на суму 4002 доларів США, що складає за курсом НБУ станом на 25 листопада 2015р. 95807,88 грн.; неустойку в сумі 95807,88 грн., а всього 526677,86 грн., - звернуто стягнення на предмет іпотеки, нежитлову будівлю літ. «М-2» загальною площею 209,4 кв.м, яка розташована за адресою: м. Харків, Набережна Крупської, 7, шляхом застосування визначеної у ст. 38 Закону України «Про іпотеку» процедури продажу, з наданням іпотекодержателю ОСОБА_25 права на продаж предмета іпотеки будь-якій третій особі - покупцю, на його власний розсуд за ціною, встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна на момент продажу.
Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 07.06.2017, позов ОСОБА_27 до ОСОБА_124 про усунення перешкод у користуванні майном залишено без задоволення.
Отже, на переконання суду, стороною обвинувачення не доведено поза розумним сумнівом, що ОСОБА_25 мав умисел на придбання права на майно ОСОБА_124 , та вчинив замах на придбання права на майно, а саме: нежитлової будівлі літ «М», розташованої за адресою: м. Харків, Крупської набережна, 7, шляхом обману, в даному випадку мали місце цивільно-правові відносини з приводу яких протягом тривалого часу відбувалися судові розгляди, у зв`язку з чим відсутній склад злочину.
Щодо посилань сторони обвинувачення щодо недбалості нотаріусів, які посвідчували відповідні договори та посилань потерпілих на те, що їм не роз`яснювалась суть правочинів, вони їх не читали та не розуміли, що підписують, та те, що договори комісії вони не підписували, суд зазначає наступне.
Так, відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з пунктом 14 статті 92 Конституції України організація і діяльність органів нотаріату визначається виключно законами України.
Статтею 2 Закону України «Про нотаріат» визначено, що правовою основою діяльності нотаріату є Конституція України, Закон України «Про нотаріат», інші законодавчі акти України.
Відповідно до статті 3 Закону України «Про нотаріат» нотаріус - це уповноважена державою фізична особа, яка здійснює нотаріальну діяльність у державній нотаріальній конторі, державному нотаріальному архіві або незалежну професійну нотаріальну діяльність, зокрема посвідчує права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняє інші нотаріальні дії, передбачені законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.
Так, відповідно до ст. 4 цього Закону, нотаріус має право: 
-витребовувати від фізичних та юридичних осіб відомості та документи, необхідні для вчинення нотаріальних дій; 
-одержувати плату за надання додаткових послуг правового та технічного характеру, які не пов`язані із вчинюваними нотаріальними діями, плату за вчинення інших дій, покладених на них відповідно до закону, а також за вчинення приватними нотаріусами нотаріальних дій; 
-складати проєкти документів, виготовляти копії документів та виписки з них, а також давати роз`яснення з питань вчинення нотаріальних дій і консультації правового характеру. Чинним законодавством нотаріусу можуть бути надані й інші права.
Згідно статті 5 цього Закону, нотаріус зобов`язаний:
- здійснювати свої професійні обов`язки відповідно до цього Закону і принесеної присяги, дотримуватися правил професійної етики;
- сприяти громадянам, підприємствам, установам і організаціям у здійсненні їх прав та захисті законних інтересів, роз`яснювати права і обов`язки, попереджати про наслідки вчинюваних нотаріальних дій для того, щоб юридична необізнаність не могла бути використана їм на шкоду;
- зберігати в таємниці відомості, одержані ним у зв`язку з вчиненням нотаріальних дій;
- відмовити у вчиненні нотаріальної дії в разі її невідповідності законодавству України або міжнародним договорам;
- вести нотаріальне діловодство та архів нотаріуса відповідно до встановлених правил;
- дбайливо ставитися до документів нотаріального діловодства та архіву нотаріуса, не допускати їх пошкодження чи знищення;
- надавати документи, інформацію і пояснення на вимогу Міністерства юстиції України, Головного управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, головних управлінь юстиції в областях, містах Києві та Севастополі при здійсненні ними повноважень щодо контролю за організацією діяльності та виконанням нотаріусами правил нотаріального діловодства;
- постійно підвищувати свій професійний рівень, а у випадках, передбачених пунктом 3 частини першої статті 291 цього Закону, проходити підвищення кваліфікації;
- виконувати інші обов`язки, передбачені законом.
Отже, під час судового засідання було допитано в якості свідків нотаріусів ОСОБА_308 , ОСОБА_309 , ОСОБА_310 .
Так, свідки повідомили суду, що процедура правочинів за участю потерпілих не відрізнялась від укладання правочинів між іншими особами, вони завжди роз`яснюють суть документів, які підписуються сторонами та зачитують їх зміст та, якщо сторона правочину відмовляється його підписати, вони не посвідчують цей правочин. Свідки зазначили, що у них неодноразово були перевірки щодо правочинів, укладених ОСОБА_25 , ОСОБА_26 та ОСОБА_29 , результат був задовільний, порушень ведення діяльності нотаріуса не встановлено.
Дані свідчення, стороною обвинувачення спростовані не були, свідки були попереджені судом про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показів, і підстав сумніватися у показах свідків суд не вбачає.
Щодо постанови Харківського апеляційного адміністративного суду від 18.12.2007 щодо діяльності нотаріуса ОСОБА_38 , суд зазначає, що відповідною постановою не встановлені порушення при посвідченні правочинів, стороною яких є потерпілі.
Разом з цим, суд критично ставиться до показань потерпілих щодо відмови ОСОБА_25 надавати їм розписки про повернення боргу та відсутній зв`язок з ОСОБА_25 для передачі боргу , оскільки жоден з них не звертався до нотаріусів для сплати відповідних платежів за договорами позики, посилання потерпілих щодо незнання законодавства є необґрунтованим і не звільняє їх від відповідальності за невиконання письмових, нотаріально посвідчених договорів. 
Посилання сторони обвинувачення на те, що перед укладанням правочинів, ОСОБА_25 призначав потерпілим зустріч заздалегідь, з тією метою, щоб останні за час очікування стомилися психологічно і втратили увагу до змісту підписуваних документів, також не знайшло свого підтвердження в ході судового розгляду та зроблено на припущеннях.
При цьому, свідки – нотаріуси повідомили суду, що правочини були призначені на конкретну годину протягом робочого часу нотаріальної контори, та якщо б одна сторона правочину затримувалась, про це б повідомлено було іншу сторону, яка могла б не чекати.
Також, суд констатує, що обвинувачення не містить конкретного опису способу обману як обов`язкової ознаки складу злочину, передбаченого статтею 190 Кримінального кодексу України. У ньому не зазначено, які саме неправдиві відомості були повідомлені потерпілій, у який момент, за яких обставин, яким чином ці відомості вплинули на її волевиявлення та які конкретні дії вона вчинила під впливом такого обману. Фактично твердження про обман зводяться до оціночних висновків, не підкріплених жодними конкретними фактичними даними. 
Відповідно до статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України).
Стаття 6 та 627 ЦК України визначають, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. 
Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. 
Відповідно до положень ст.ст.526,530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установленні строки відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а згідно ст.629 ЦК України- договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Крім того, суд зауважує, що до правоохоронних органів із заявами про вчинення кримінальних правопорушень ОСОБА_25 та ОСОБА_26 потерпілі звернулись вже після ухвалення рішень у межах цивільно-правових спорів, та після того, як дізнались, що відносно ОСОБА_25 та ОСОБА_26 порушено кримінальне провадження.
Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що кримінальне провадження не може використовуватися як інструмент вирішення приватних цивільно-правових спорів, а держава зобов`язана чітко розмежовувати цивільно правові та кримінально-правові відносини.
У справах Kanevska v. Ukraine, Khaylo v. Ukraine, Moldoveanu v. the Republic of Moldova Суд звертав увагу на неприпустимість криміналізації майнових і договірних спорів. У рішеннях Allen v. the United Kingdom, Sekanina v. Austria, Rushiti v. Austria Суд підкреслив фундаментальне значення презумпції невинуватості та стандарту доказування «поза розумним сумнівом».
Дослідивши вказані докази, в тому числі показання потерпілих, свідків та документи, надавши кожному з них оцінку на предмет належності, допустимості, а сукупності зібраних доказів - на предмет достатності, суд дійшов висновку, що між обвинуваченими та потерпілими виникли цивільно-правові відносини з приводу договорів позики, задоволення вимог іпотекодержателя, комісії, купівлі-продажу, міни, тощо.
Будь-яке виконання та/або не виконання договору не може вважатися шахрайством.
Таким чином, всі обставини, які сторона обвинувачення вважала доведеними, жодними належними та допустимими доказами в судовому засіданні не підтверджені та спростовуються поясненнями допитаних судом свідків та дослідженими матеріалами справи в їх сукупності, є лише припущенням та не свідчать про доведеність вини обвинувачених ОСОБА_25 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 190, ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 190 КК України, ОСОБА_26 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 190, ч. 4 ст. 190 КК України.
Інші, надані стороною обвинувачення докази, самі по собі, за відсутності інших належних доказів не є достатніми доказами для доведення винуватості ОСОБА_25 , ОСОБА_26 у вчиненні злочинів.
Відповідно до рішення Конституційного суду України №12 рп\2011 від 20 жовтня 2011 року, визнаватися допустимими й використовуватися як докази в кримінальній справі можуть тільки фактичні дані, одержані відповідно до вимог кримінально-процесуального законодавства. Перевірка доказів на їх допустимість є найважливішою гарантією забезпечення прав й свобод людини і громадянина в кримінальному процесі та ухвалення законного і справедливого рішення у справі.
Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п.п. 18 та 19 своєї Постанови № 9 від 01 листопада 1996 року «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», суди при розгляді кримінальних справ мають суворо додержуватись закріпленого у ч. 1 ст. 62 Конституції принципу презумпції невинуватості, згідно з яким особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку. Визнати особу винною у вчиненні злочину можливо тільки за умови доведеності її вини. При цьому необхідно мати на увазі, що в силу ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно ч.3 ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на користь підсудного.
Таким чином, суд, виходячи із загальних засад кримінального судочинства, а саме верховенства права, законності, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, створивши необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, проаналізувавши в сукупності всі докази досліджені в судовому засіданні по даному кримінальному провадженню, враховуючи положення презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини за ст. 17 КПК України, а саме, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом, та усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на користь такої особи; положення ст. 62 Конституції України, та положення ст. 5 «Право на свободу та особисту недоторканість» Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, вважає, що ОСОБА_25 за ч. 3 ст. 190, ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 190 КК України та ОСОБА_26 за ч. 3 ст. 190, ч. 4 ст. 190 КК України необхідно виправдати на підставі п.3 ч.1 ст.373 КПК України через недоведеність що в їх діяннях є склад кримінальних правопорушень.
Суд звертає увагу, що судовий розгляд проведено у відповідності з вимогами ст. 337 КПК України, усі клопотання учасників судового розгляду розглянуто у відповідності до вимог КПК України, при цьому суд зберігав об`єктивність та неупередженість, створював необхідні умови для реалізації їх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.
Так, 30.03.2016 до Київського районного суду м. Харкова надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 12015220000000880 від 06.11.2015, за обвинуваченням ОСОБА_25 та ОСОБА_26 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України, який згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.03.2016 розподілений судді ОСОБА_311 (640/5137/16-к).
Ухвалою судді від 31.03.2016 призначено підготовче судове засідання на 05.04.2016.
У зв`язку з не доставкою 05.04.2016 до суду обвинуваченого ОСОБА_25 судове засідання відкладено на 19.04.2016.
Судове засідання призначене на 19.04.2016 було відкладено за клопотанням захисника ОСОБА_312 на 26.04.2016.
Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 26.04.2016 призначено судовий розгляд кримінального провадження.
В подальшому слухання справи відкладалось у зв`язку з неявками учасників судового розгляду у судові засідання.
У судовому засіданні встановлено порядок дослідження доказів та ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 14.07.2016 у кримінальному провадженні призначено судово-психологічну експертизу моральної шкоди.
Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 16.08.2016 призначену судово-психологічну експертизу моральної шкоди від 14.07.2016 доповнено питаннями захисника ОСОБА_10 .
В подальшому слухання справи відкладалось у зв`язку з неявками учасників судового розгляду у судові засідання.
У судовому засіданні 28.09.2016 прокурором долучено до матеріалів справи матеріали кримінального провадження у 3х томах.
В подальшому слухання справи відкладалось у зв`язку з неявками учасників судового розгляду у судові засідання.
У судовому засіданні 30.01.2017 дослідженні матеріали кримінального провадження та кримінальне провадження у 4х томах надіслано до ХНДІСЕ ім. Засл. Професора М.С. Бокаріуса МЮУ для проведення судово-психологічної експертизи моральної шкоди.
Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.03.2017 справу перерозподілено судді ОСОБА_313 у зв`язку із закінченням терміну повноважень судді ОСОБА_314 .
Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 20.03.2017 кримінальне провадження № 12015220000000880 від 06.11.2015, за обвинуваченням ОСОБА_25 та ОСОБА_26 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України, (640/5137/16-к), передано судді Київського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 для вирішення питання про об`єднання з кримінальним провадженням за обвинуваченням ОСОБА_25 та ОСОБА_26 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, (640/18262/16-к).
Так, 22.11.2016 до Київського районного суду м. Харкова надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_25 та ОСОБА_26 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.
Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.11.2016 справа розподілена складу колегії суддів: Головуючий суддя ОСОБА_1 , судді ОСОБА_315 , ОСОБА_316 (640/18262/16-к).
Ухвалою судді від 24.11.2016 призначено судовий розгляд кримінального провадження на 30.11.2016.
В подальшому слухання справи відкладалось у зв`язку з неявками учасників судового розгляду у судові засідання.
Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 30.01.2017 призначено судовий розгляд кримінального провадження.
В подальшому слухання справи відкладалось у зв`язку з неявками учасників судового розгляду у судові засідання.
Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.03.2017 визначено нового суддю ОСОБА_317 , у зв`язку із закінченням терміну повноважень судді ОСОБА_318 .
Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.03.2017 визначено нового суддю ОСОБА_319 , у зв`язку із відводом судді ОСОБА_320 .
Крім того, 18.04.2017 до Київського районного суду м. Харкова надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_25 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 190 КК України, та ОСОБА_26 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190 КК України.
Згідно протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 18.04.2017 справа розподілена складу колегії суддів: Головуючий суддя ОСОБА_1 , судді ОСОБА_315 , ОСОБА_321 (640/5921/17).
Ухвалою судді від 18.04.2017 призначено підготовче судове засідання на 26.04.2017.
Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 15.05.2017 призначено судовий розгляд у кримінальному провадженні та кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_25 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 190 КК України, та ОСОБА_26 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190 КК України (640/5921/17) об`єднано з кримінальним провадженням за обвинуваченням ОСОБА_25 та ОСОБА_26 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України. ( 640/18262/16-к). Об`єднаному провадженню присвоєно номер 640/18262/16-к.
В подальшому судові засідання відкладались у зв`язку із знаходженням кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_25 та ОСОБА_26 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України, (640/5137/16-к), у ХНДІСЕ ім. Засл. Професора М.С. Бокаріуса МЮУ для проведення судово-психологічної експертизи моральної шкоди.
Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 04.09.2017 об`єднане кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_25 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 190 КК України, та ОСОБА_26 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190 КК України (640/18262/16-к) об`єднано з кримінальним провадженням за обвинуваченням ОСОБА_25 та ОСОБА_26 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України, (640/5137/16-к). Об`єднаному провадженню присвоєно номер 640/18262/16-к.
Протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 12.09.2017 визначено склад колегії суддів щодо розгляду об`єднаного кримінального провадження 640/18262/16-к: Головуючий суддя ОСОБА_1 , судді ОСОБА_321 , ОСОБА_322 .
У судовому засіданні 29.09.2017 встановлено порядок дослідження доказів, слухання справи відкладено на 13.11.2017.
У судовому засіданні 14.11.2017 розглядались клопотання учасників судового розгляду. Ухвалою суду від 14.11.2017 відмовлено у прийнятті позовної заяви ОСОБА_112 відмовлено.
Судове засідання призначене на 20.11.2017 відкладено у зв`язку з неявкою прокурора.
У судовому засіданні 11.12.2017 допитано потерпілого ОСОБА_124 , слухання справи відкладено з викликом свідків.
Судове засідання призначене на 19.01.2018 відкладено у зв`язку з неявкою обвинуваченого.
Судове засідання призначене на 06.02.2018 відкладено у зв`язку з неявкою прокурора.
У судовому засіданні 12.02.2018 досліджені докази по епізоду потерпілого ОСОБА_124 , допитано потерпілого ОСОБА_11 , слухання справи відкладено з викликом свідків.
У судовому засіданні 21.02.2018 досліджені докази по епізоду потерпілого ОСОБА_323 , допитано потерпілого ОСОБА_20 , слухання справи відкладено з викликом свідків.
У судовому засіданні 26.02.2018 дослідженні докази по епізоду потерпілих ОСОБА_87 , ОСОБА_20 , допитано потерпілого ОСОБА_87 , слухання справи відкладено із зобов`язанням прокурору надати договір від 03.07.2010.
У судовому засіданні 10.04.2018 допитано потерпілу ОСОБА_12 , слухання справи відкладено з викликом потерпілих.
Судове засідання призначене на 21.05.2018 відкладено у зв`язку з неявкою захисника обвинувачених.
У судовому засіданні, призначеному на 06.06.2018 допитано потерпілих ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , досліджені докази по їх епізоду.
Судові засідання призначені на 25.06.2018, 02.07.2018, 06.07.2018 відкладено у зв`язку з неявкою прокурора та потерпілих.
Судове засідання, призначене на 15.08.2018 відкладено у зв`язку із надання обвинуваченим ОСОБА_25 заяви на ім`я керівника ХМП № 2 про вчинення ОСОБА_17 злочину.
Судове засідання призначене на 22.08.2018 відкладено у зв`язку з неявкою перекладача для допиту потерпілої ОСОБА_21 .
У судовому засіданні 24.09.2018 було допитано потерпілу ОСОБА_21 , слухання справи відкладено з викликом потерпілих та свідків.
Судове засідання призначене на 07.11.2018 відкладено у зв`язку з неявкою потерпілих та свідків.
У судовому засіданні 16.11.2018 було допитано потерпілу ОСОБА_15 , після допиту якої суддею ОСОБА_324 заявлено самовідвід з тих підстав, що 26.07.2012 нею було ухвалено рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_15 до ОСОБА_25 про визнання договору міни від 15.10.2008 недійсним – відмовлено, та яке залишено без змін судом апеляційної інстанції. 
Ухвалою колегії суддів Київського районного суду м. Харкова від 16.11.2018 самовідвід судді ОСОБА_325 задоволено, справу передано для проведення повторного розподілу.
Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.11.2018, у складі колегії суддів суддю ОСОБА_319 замінено на суддю ОСОБА_326 .
У судовому засіданні 25.02.2019 у зв`язку з запереченнями обвинуваченого ОСОБА_25 постановлено розгляд об`єднаного кримінального провадження розпочати спочатку, прокурором оголошувався обвинувальний акт.
У судових засіданнях 07.03.2019, 18.03.2019, 28.03.2019 прокурором оголошувались обвинувальні акти.
Судове засідання призначене на 11.06.2019 відкладено у зв`язку з неявкою прокурора та заявою потерпілої ОСОБА_16 .
Судове засідання призначене на 19.06.2019 відкладено у зв`язку з неявкою прокурора.
Судове засідання призначене на 09.07.2019 відкладено у зв`язку з неявкою обвинуваченого ОСОБА_25 .
У судовому засіданні 29.08.2019 встановлено порядок дослідження доказів, слухання справи відкладено з викликом потерплих.
Судове засідання, призначене на 18.10.2019, було відкладено за клопотанням представника потерпілого.
У судовому засіданні 24.10.2019 оголошені цивільні позови, допитано потерпілу ОСОБА_11 . Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 24.10.2019 позовну заяву ОСОБА_21 та ОСОБА_37 залишено без розгляду.
У судовому засіданні 01.11.2019 допитано потерпілу ОСОБА_12 , слухання справи відкладено.
Судові засідання призначені на 20.11.2019, 28.11.2019 відкладено у зв`язку з неявкою прокурора та потерпілих.
Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.04.2020, визначено суддю ОСОБА_2 у складі колегії суддів, у зв`язку зі звільненням ОСОБА_327 з посади судді Київського районного суду м. Харкова у відставку.
Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.04.2020, визначено суддю ОСОБА_328 у складі колегії суддів, у зв`язку зі звільненням ОСОБА_329 з посади судді Київського районного суду м. Харкова у відставку.
У судовому засіданні 03.06.2020 обговорено питання щодо доцільності продовження розгляду кримінального провадження після зміни складу суду, слухання справи відкладено з повідомленням потерпілих.
Судові засідання призначені на 15.06.2020, 06.07.2020 відкладено у зв`язку з неявкою прокурора та потерпілих.
Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 27.07.2020 постановлено судовий розгляд кримінального провадження продовжити.
У судовому засіданні 27.07.2020 допитано потерпілу ОСОБА_20 , слухання справи відкладено.
У судовому засіданні 03.08.2020 досліджено докази по епізоду ОСОБА_21 , допитано потерпілу ОСОБА_21 .
Судові засідання призначені на 11.09.2020, 13.10.2020 відкладено у зв`язку з неявкою прокурора та потерпілих.
Судове засідання призначене на 27.10.2020 відкладено за заявою представника потерпілої.
У судовому засіданні 01.12.2020 допитано потерпілу ОСОБА_13 , досліджені докази за епізодом ОСОБА_13 .
Судове засідання призначене на 08.12.2020 відкладено у зв`язку з неявкою обвинуваченого ОСОБА_25 .
Судове засідання призначене на 28.01.2021 відкладено у зв`язку з неявкою обвинуваченого ОСОБА_26 .
У судовому засіданні 11.03.2021 досліджені докази за епізодом потерпілої ОСОБА_14 .
Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.05.2021, визначено суддю ОСОБА_330 у складі колегії суддів, у зв`язку з відпусткою судді ОСОБА_311 за вагітністю та пологами.
Судове засідання, призначене на 08.06.2021 відкладено у зв`язку зі зміною складу суду.
Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.09.2021, визначено суддю ОСОБА_331 у складі колегії суддів, у зв`язку зі звільненням ОСОБА_330 з посади судді Київського районного суду м. Харкова у відставку.
У подальшому судові засіданні відкладались. 
На світанку 24 лютого 2022 року російська федерація розпочала широкомасштабне вторгнення в Україну по всій довжині спільного кордону, від міста Луганська до міста Чернігова, а також із території Республіки Білорусі та окупованого Криму.
У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану", Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Верховною Радою України (Закон України № 2102-IX від 24.02.2022), в Україні введено воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який в подальшому було продовжено.
У зв`язку з цим, справа тривалий час не розглядалася.
Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.09.2022, визначено суддю ОСОБА_332 у складі колегії суддів, у зв`язку з наданням відпустки по догляду за дитиною судді ОСОБА_333 .
Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.09.2022, визначено суддю ОСОБА_334 у складі колегії суддів, у зв`язку з заявою судді ОСОБА_332 про самовідвід.
У судовому засіданні 18.11.2022 постановлено за клопотанням прокурора у зв`язку зі зміною складу суду розгляд кримінального провадження розпочати спочатку.
Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.12.2022, визначено суддю ОСОБА_3 у складі колегії суддів, у зв`язку з достроковим припиненням відрядження судді Куп`янського міськрайонного суду Харківської області ОСОБА_335 .
Судове засідання, призначене на 24.01.2023 відкладено у зв`язку зі зміною складу суду та неявкою потерпілих.
У судовому засіданні 08.02.2023 прокурором оголошувався обвинувальний акт.
У судовому засіданні 31.03.2023 прокурором оголошувався обвинувальний акт, встановлено порядок дослідження доказів, слухання справи відкладено у зв`язку з неявкою потерпілих.
Судове засідання призначене на 12.04.2023 відкладено у зв`язку з неявкою потерпілих та клопотанням прокурора.
У судовому засіданні 31.05.2023 допитано потерпілих ОСОБА_12 , ОСОБА_11 , слухання справи відкладено з викликом потерпілих.
У судовому засіданні 14.07.2023 допитано потерпілих ОСОБА_13 , ОСОБА_21 , слухання справи відкладено з викликом потерпілих.
У судовому засіданні 24.07.2023 допитано потерпілу ОСОБА_14 , слухання справи відкладено з викликом потерпілих.
Судове засідання призначене на 04.09.2023 відкладено у зв`язку з неявкою потерпілих, та викликом перекладача для здійснення перекладу потерпілій ОСОБА_15 .
У судовому засіданні 17.10.2023 допитано потерпілу ОСОБА_15 , слухання справи відкладено з викликом потерпілих.
У судовому засіданні 25.01.2024 судом досліджувались письмові докази, слухання справи відкладено у зв`язку з неявкою потерпілих, свідків.
Судове засідання, призначене на 14.02.2024 відкладено у зв`язку з неявкою обвинувачених та їх захисника.
Судове засідання, призначене на 22.02.2024 відкладено у зв`язку з неявкою захисника обвинувачених.
У судовому засіданні, призначеному на 14.03.2024 досліджувались письмові докази у кримінальному провадженні, слухання справи відкладено з викликом потерпілих.
У судовому засіданні, призначеному на 25.04.2024 досліджувались письмові докази у кримінальному провадженні, слухання справи відкладено з викликом потерпілих.
У судовому засіданні, призначеному на 17.06.2024 досліджувались письмові докази у кримінальному провадженні, слухання справи відкладено з викликом потерпілих.
У судовому засіданні, призначеному на 26.08.2024 допитані потерпілі ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , слухання справи відкладено з викликом потерпілих.
В подальшому судові засідання відкладались у зв`язку з неявкою учасників судового розгляду.
Судове засідання, призначене на 19.11.2024 відкладено у зв`язку з неявкою потерпілих.
У судовому засіданні, призначеному на 20.01.2025 допитані потерпілі ОСОБА_19 , ОСОБА_20 слухання справи відкладено з викликом потерпілих.
Судове засідання, призначене на 04.02.2025 відкладено у зв`язку з неявкою потерпілих.
Судове засідання, призначене на 18.03.2025 відкладено у зв`язку з неявкою обвинуваченого ОСОБА_26 та його захисника.
У судовому засіданні 14.04.2025 досліджені письмові докази за епізодом потерпілої ОСОБА_15 , слухання справи відкладено з викликом потерпілих, свідків.
У судовому засіданні 28.04.2025 допитано свідка ОСОБА_308 , слухання справи відкладено з викликом потерпілих, свідків.
У судовому засіданні 09.05.2025 допитано свідка ОСОБА_309 , слухання справи відкладено з викликом потерпілих, свідків.
У судовому засіданні 08.07.2025 досліджено докази за епізодом потерпілих ОСОБА_336 , ОСОБА_337 , ОСОБА_338 , ОСОБА_177 , ОСОБА_158 , ОСОБА_172 , ОСОБА_339 , судове засідання відкладено з викликом свідків.
Судове засідання, призначене на 11.07.2025 відкладено з викликом свідків – нотаріусів у судове засідання.
Судове засідання, призначене на 29.08.2025 відкладено з викликом свідків – нотаріусів у судове засідання. Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 29.08.2025 доручено ХРУП № 1 в Харківській області встановити місцезнаходження ОСОБА_33 , та здійснити її привід у судове засідання.
У судовому засіданні, призначеному на 28.10.2025 допитано свідка ОСОБА_340 , слухання справи відкладено за клопотанням прокурора про виклик свідків ОСОБА_281 , ОСОБА_235 , ОСОБА_341 , ОСОБА_283 ОСОБА_342 , ОСОБА_343 .
У судовому засіданні за клопотанням потерпілої ОСОБА_15 допитано у якості свідка ОСОБА_274 .
Судове засідання, призначене на 20.11.2025 відкладено за клопотанням прокурора про виклик свідків.
У судовому засіданні 08.12.2025 було проголошено показання потерпілих ОСОБА_103 , ОСОБА_139 .
У судовому засіданні 19.01.2026 проголошувались та досліджувались письмові докази сторони захисту.
Судове засідання, призначене на 13.02.2026 відкладено у зв`язку з неявкою обвинуваченого ОСОБА_25 .
У судовому засіданні призначеному на 21.05.2026 допитано обвинувачених ОСОБА_25 , ОСОБА_26 .
У судовому засіданні 01.06.2026 потерпілі надавали пояснення в якості доповнень.
У судовому засіданні 05.06.2026 проводились судові дебати.
Суд, відповідно до ч. 6 ст. 22 КПК України, лише створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.
За приписами ч. 1 ст. 28 КПК України, кримінальне провадження повинно здійснюватися в розумні строки.
Таким чином, матеріали кримінального провадження доводять, що суд створив усі необхідні умови для реалізації стороною обвинувачення, так і стороною захисту процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.
ОСОБА_25 є осудним, з вищою освітою, одружений, раніше судимий вироком Дзержинського районного суду м. Харкова від 25.09.2014 року до 13 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна, ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 18.04.2016 покарання пом`якшено до 11 років позбавлення волі з конфіскацією майна та відповідно до вимог ст. 2 Закону України «Про амністію у 2014 році» від 08.04.2014 із змінами, внесеними згідно із Законом № 1246-VІІІ від 06.05.2014 – звільнено від відбування призначеного покарання.
ОСОБА_26 є осудним, одружений, з вищою освітою, раніше судимий вироком Дзержинського районного суду м. Харкова від 25.09.2014 року до 9 років позбавлення волі з конфіскацією майна, та відповідно до вимог ст. 2 Закону України «Про амністію у 2014 році» від 08.04.2014 із змінами, внесеними згідно із Законом № 1246-VІІІ від 06.05.2014 – звільнено від відбування призначеного покарання.
Відповідно до ч.3 ст.129 КПК України у разі виправдання обвинуваченого за відсутності в його діях складу кримінального правопорушення або його непричетності до вчинення кримінального правопорушення, а також у випадках, передбачених частиною першою статті 326 цього Кодексу, суд залишає позов без розгляду.
За таких обставин суд вважає, що цивільні позови потерпілих ОСОБА_20 , ОСОБА_87 , ОСОБА_14 , ОСОБА_13 , ОСОБА_19 , ОСОБА_69 , ОСОБА_96 , ОСОБА_344 , ОСОБА_15 , ОСОБА_21 , ОСОБА_37 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_16 , ОСОБА_145 , ОСОБА_144 слід залишити без розгляду.
Запобіжний захід не обирався.
Підлягає скасуванню арешт майна:
- накладений ухвалою колегії судів Апеляційного суду Харківської області від 30.12.2015, а саме на: квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_11 , квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_25 , приміщення, розташоване за адресою: АДРЕСА_27 ;
-накладений ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 22.12.2016 та ухвалою колегії судів Апеляційного суду Харківської області від 11.02.2016, а саме на: квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_7 , житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_12 , та земельної ділянки, розташованої за адресою: АДРЕСА_12 , квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_14 , квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_24 , квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_26 , квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_28 , квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_29 , квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_18 , квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_9 ;
-накладений ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 26.01.2016, а саме: на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_21 .
Долю речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ст.100 КПК України.
Судові витрати за проведення експертиз слід віднести за рахунок держави.
Керуючись ст.ст. 100, 368, 370-371, 373-374, 376 КПК України, колегія судів,-

УХВАЛИЛА:

ОСОБА_25 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за обвинуваченням у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 190, ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 190 КК України, визнати невинним та по суду виправдати, у зв`язку із не доведеністю того, що в діяннях обвинуваченого ОСОБА_25 є склад кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 190, ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 190 КК України.
ОСОБА_26 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за обвинуваченням в скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 190, ч. 4 ст. 190 КК України, визнати невинним та по суду виправдати у зв`язку з не доведеністю того, що в діяннях обвинуваченого ОСОБА_26 є склад кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 190, ч. 4 ст. 190 КК України.
Цивільні позови потерпілих ОСОБА_20 , ОСОБА_87 , ОСОБА_14 , ОСОБА_13 , ОСОБА_19 , ОСОБА_69 , ОСОБА_96 , ОСОБА_344 , ОСОБА_15 , ОСОБА_21 , ОСОБА_37 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_16 , ОСОБА_145 , ОСОБА_144 - залишити без розгляду.
Скасувати арешт майна, після набуття вироком законної сили:
- накладений ухвалою колегії судів Апеляційного суду Харківської області від 30.12.2015, а саме на: квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_11 , квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_25 , приміщення, розташоване за адресою: АДРЕСА_27 ;
-накладений ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 22.12.2016 та ухвалою колегії судів Апеляційного суду Харківської області від 11.02.2016, а саме на: квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_7 , житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_12 , та земельної ділянки, розташованої за адресою: АДРЕСА_12 , квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_14 , квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_24 , квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_26 , квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_28 , квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_29 , квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_18 , квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_9 ;
-накладений ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 26.01.2016, а саме: на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_21 .
Речові докази: розписки, які повернуті власникам - залишити у їх розпорядженні, інші – повернути власникам, після набуття вироком законної сили.
Судові витрати за проведення експертиз віднести за рахунок держави.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Київський районний суд м. Харкова.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий суддя    ОСОБА_1 

Судді   ОСОБА_2 

ОСОБА_3