ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 595/541/26	Головуючий у 1-й інстанції Содомора Р.О. 	
Провадження № 33/817/296/26 	Доповідач - Тиха І.М.	
Категорія - ч.1 ст.130 КУпАП 	  	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 травня 2026 р. Суддя Тернопільського апеляційного суду Тиха І.М., за участю представника ОСОБА_1 - Халупка В.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Бучацького районного суду Тернопільської області від 28 квітня 2026 року про накладення на нього адміністративного стягнення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, - 

ВСТАНОВИЛА:

Цією постановою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.
Стягнуто із ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 665 грн. 60 коп.
Згідно із постановою суду, 14 квітня 2026 року о 00 год. 06 хв. в м. Бучач, вул. Галицька, ОСОБА_3 керував транспортним засобом марки AUDI Q5, номерний знак НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушена мова, від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою газоаналізатора драгер 6810 та в медичному закладі відмовився, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України.
В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить постанову суду скасувати, а провадження в справі закрити у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.
Обґрунтовує вимоги тим, що постанова ухвалена з істотним порушенням його права на захист оскільки його не було повідомлено судом про час та місце судового розгляду. 
Посилається на те, що суд першої інстанції не навів мотивів, з яких визнав зупинку автомобіля під його керування законною, не дослідив відповідні документи.
Звертає увагу на те, що у постанові немає детального аналізу яким саме чином працівник поліції запропонував пройти йому пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння, чи роз`яснив порядок огляду, чи було повідомлено про право пройти огляд у закладі охорони здоров`я, чи була надана реальна можливість прибуття до медичного закладу, чи вручалося направлення, чи зафіксована добровільна, усвідомлена та однозначна відмова, чи відмова була зафіксована без тиску та без нав`язування відповіді.
Зазначає, що суд першої інстанції фактично переклав на нього тягар спростування матеріалів поліції.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши представника ОСОБА_1 , який підтримав апеляційну скаргу з викладених у ній мотивів, перевіривши доводи апеляційної скарги, приходжу до наступних висновків.
За змістом ч. 2 ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником та в окремих випадках прокурором. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні цього строку відмовлено. 
Згідно із вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.
Статтею 252 КУпАП передбачено, що суддя оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП відповідальність за даною нормою настає у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Згідно з пунктом 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Висновок суду першої інстанції щодо вчинення ОСОБА_4 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП відповідає фактичним обставинам справи та, підтверджується даними, що містяться у:
- протоколі про вчинення адміністративного правопорушення ЕПР1 № 640178 від 14.04.2026, з якого вбачається, що ОСОБА_3 керував транспортним засобом марки AUDI Q5, номерний знак НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушена мова. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою газоаналізатора Драгер 6810 та в медичному закладі останній відмовився, чим порушив п.2.5 ПДР;
- рапорті старшого інспектора чергового відділення поліції №2 (м.Бучач) Чортківського РУП ГУНП в Тернопільській області Шуї В.С. від 14.04.2026, з якого вбачається, що 14.04.2026 о 00 год 56 хв в м. Бучач, вул. Галицька, за порушення комендантської години було зупинено транспортний засіб AUDI Q5, номерний знак НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 ;
- акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням технічних приладів, з якого вбачається, що ОСОБА_3 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння на місці за допомогою газоаналізатора Драгер 6810, що підтверджується його підписом;
- направленні водія на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння у КНП «Бучацька міська лікарня» Бучацької міської ради від 14.04.2026, з якого вбачається, що ОСОБА_3 відмовся від проходження огляду на стан сп`яніння у медичному закладі;
- відеозаписах з відеореєстратора та бодікамери поліцейського, з яких вбачається, що в період дії комендантської години на зустріч поліцейському авто їде AUDI Q5 та поліцейські зупиняють її для перевірки чому водія керує транспорним засобом в комендантську годину. В подальшому поліцейськими встановлено, що ОСОБА_3 керував транспортним засобом та на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння на місці, а також в медичному закладі відмовився. 
Вказані докази суд першої інстанції вірно визнав належними, допустимими та достатніми оскільки в сукупності та взаємозв`язку вони доводять винуватість ОСОБА_1 як водія у відмові від проходження у визначеному законом порядку від огляду на стан алкогольного сп`яніння, з чим слід погодитись.
Стосовно доводів апелянта щодо розгляду справи за його відсутності, без повідомлення про час та місце судового засідання, вважаю їх необгрунтованими оскільки вони спростовуються його підписом у відповідній графі протоколу про адміністративне правопорушення та відеозаписом з нагрудних камер поліцейських, які підтверджують те що йому було відомо про час там місце розгляду справи у суді та оскільки відповідно до положень ст. 268 КУпАП участь правопорушника в розгляді справи за ч.1 ст. 130 КУпАП не є обов`язковою вважаю що розглянувши справу за відсутності правопорушника, за відсутності заяв про її відкладення, суддя не порушив права на захист ОСОБА_1 . Крім цього, ОСОБА_3 в суді апеляційної інстанції мав можливість скористатись в повному обсязі своїми правами, передбаченими ст.268 КУпАП.
Твердження апелянта про те, що суд першої інстанції не навів мотивів, з яких він визнав зупинку поліцейськими автомобіля під керуванням ОСОБА_1 законною спростовуються наявними в матеріалах доказами, згідно з якими підставою для зупинки у відповідності до вимог ст.35 ЗУ “Пронаціональну поліцію” стало порушення водієм комендантської години, що відображено на відеозаписі, згідно з яким поліцейський тричі про це повідомляв водія, та в протоколі про адміністративне правопорушення, рапорті . 
Доводи апелянта про відсутність у постанові детального аналізу яким чином поліцейський пред`явив водію вимогу пройти огляд на стан сп`яніння, чи було роз`яснив порядок огляду, чи було повідомлено про право пройти огляд у закладі охорони здоров`я, чи була надана реальна можливість прибуття до медичного закладу, чи вручалося направлення, чи зафіксована добровільна, усвідомлена та однозначна відмова, чи відмова була зафіксована без тиску та без нав`язування відповіді є необгрунтованими оскільки вказані обставини зафіксовані на відеозаписі з бодікамери працівника поліції, з якого вбачається, що водію тричі було запропоновано пройти огляд і він тричі відмовляється, роз`яснено порядок огляду, поліцейський перепитував чи розуміє водій свою відмову, водію роз`яснено його право на захист.
При цьому, з дослідженого судом відеозапису слідує, що ОСОБА_3 не заперечує факт вживання алкоголю.
Таким чином, апелянт не навів жодного доводу, який би ставив під сумнів об`єктивність чи допустимість доказів, покладених в основу рішення суду першої інстанції. Підстав для скасування постанови не вбачається. 
Отже, апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід відхилити, а постанову Бучацького районного суду Тернопільської області від 28 квітня 2026 року щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП - залишити без змін.
На підставі наведеного, керуючись ст. 294 КупАП, суддя -
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Бучацького районного суду Тернопільської області від 28 квітня 2026 року про накладення на нього адміністративного стягнення за ч. 1 ст. 130 КУпАП - без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя