Дата документу 19.05.2026 Справа № 334/11767/23

ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

 
Єдиний унікальний №334/11767/23  Головуючий у 1-й інстанції: Добрєв М. В.
Провадження № 22-ц/807/737/26  Суддя-доповідач: Подліянова Г.С.
Провадження № 22-ц/807/737/26-2

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
19 травня 2026 року м. Запоріжжя
Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого,судді-доповідача  суддів:    за участю секретаря  	Подліянової Г.С., Кочеткової І.В.,  Кухаря С.В., Остащенко О.В.,   	

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги  ОСОБА_1 на рішення Дніпровського районного суду м. Запоріжжя від 25 грудня 2025 року, додаткове рішення Дніпровського районного суду м. Запоріжжя від 13 січня 2026 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , третя особа: приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Мельник Олена Геннадіївна про встановлення факту родинних відносин, визнання права власності в порядку спадкування за законом, за зустрічним позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Мельник Олена Геннадіївна, про скасування постанови нотаріуса, визнання права власності у порядку спадкування, -

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2023 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , третя особа: приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Мельник Олена Геннадіївна про встановлення факту родинних відносин, визнання права власності в порядку спадкування за законом.

В обґрунтування позову зазначено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який на день своєї смерті був зареєстрований і проживав за адресою: АДРЕСА_1 . Заповіт ОСОБА_4 не залишив.

Спадкоємицею за законом ОСОБА_4 відповідно до ст. 1261 Цивільного кодексу України була його дружина, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , двоюрідна баба позивачки.

На час відкриття спадщини ОСОБА_5 була зареєстрована і проживала за адресою: АДРЕСА_1 , заяву про відмову від прийняття спадщини не подавала, тому в силу приписів ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадщину прийняла. Водночас право на спадщину після свого чоловіка ОСОБА_5 не оформила.

ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_5 померла. 

Після її смерті відкрилася спадщина, що складається, у тому числі з: 
- квартири АДРЕСА_2 загальною площею 57,25 кв.м., житловою площею 32,78 кв.м., в порядку спадкування за законом, що належала ОСОБА_5 та ОСОБА_4 на праві приватної спільної сумісної власності; 
- земельної ділянки, площею 0,0995 га, що розташована за адресою: Запорізька область, Запорізький район, Володимирівська сільська рада, за межами населеного пункту, кадастровий номер 2322181600:03:001:2301, цільове призначення земельної ділянки – для ведення садівництва, що належала ОСОБА_4 ; 
- автомобіля марки HYUNDAI, моделі GETZ, 2004 року випуску, синього кольору, шасі (кузов, рама, коляска) № НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , що належав ОСОБА_4 ; 
- прав на грошові вклади з відсотками та компенсаційними нарахуваннями, що належали ОСОБА_5 та ОСОБА_4 . 
Заповіт ОСОБА_5 не залишила.

Спадкоємців за законом першої черги відповідно до ст.1261 ЦК України у ОСОБА_5 немає

Спадкоємцями ОСОБА_5 за законом в порядку ст. 1262, 1266 ЦК України був рідний брат спадкодавиці, ОСОБА_6 , а також племінниця спадкодавиці, ОСОБА_7 , мати якої, сестра спадкодавиці, ОСОБА_8 , померла ІНФОРМАЦІЯ_5 . ОСОБА_6 прийняв спадщину шляхом подання відповідної заяви до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Мельник О.Г. Після спливу шестимісячного строку, встановленого законом для прийняття спадщини, ОСОБА_6 одержав свідоцтва про право на спадщину на вказане вище майно.

ОСОБА_7 на підставі ч. 2 ст. 1274 ЦК України відмовилася від прийняття спадщини на користь позивачки ОСОБА_2 , яка є двоюрідною внучкою спадкодавиці і прийняла спадщину після смерті ОСОБА_5 шляхом подання заяви до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Мельник О.Г., на підставі чого була заведена спадкова справа № 81/2021. Будь-які інші спадкоємці, які прийняли би спадщину після ОСОБА_5 , відсутні.

Позивачка звернулася до приватного нотаріуса щодо подальшого оформлення спадщини. Проте отримала відмову у оформлені спадщини, оскільки з поданих нею документів неможливо безспірно встановити родинний зв`язок між ОСОБА_5 та її сестрами, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , оскільки у матеріалах спадкової справи відсутні свідоцтва про народження ОСОБА_8 та ОСОБА_9 . Наведена обставина унеможливлює видачу свідоцтв про право на спадщину за законом.

04 жовтня 2022 року, з метою оформлення права на спадщину, ОСОБА_2 звернулася до Орджонікідзевського районного суду міста Запоріжжя із заявою про встановлення факту родинних відносин в порядку окремого провадження. 17 січня 2023 року Орджонікідзевський районний суд міста Запоріжжя ухвалив рішення, яким встановив юридичний факт родинних відносин, за яким ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , є сестрою ОСОБА_8 , 1937 року народження, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 , і ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_7 .

15 лютого 2023 року ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, провадження за якою Запорізький апеляційний суд відкрив 24 лютого 2023 року. ІНФОРМАЦІЯ_8 ОСОБА_6 помер.

16 жовтня 2023 року Запорізький апеляційний суд постановив ухвалу, якою залучив до участі у справі ОСОБА_10 , правонаступника (дружину) ОСОБА_6 . 15 листопада 2023 року Запорізький апеляційний суд прийняв постанову, згідно з якою апеляційну скаргу задовольнив, рішення Орджонікідзевського районного суду міста Запоріжжя від 17.10.2022 року заяву ОСОБА_2 про встановлення факту родинних відносин залишив без розгляду через наявний між спадкоємцями спір про право.

Обгрунтовуючи вимоги про встановлення факту родинних відносин позивачем зазначено наступне. 

Згідно з посвідкою про народження серії НОМЕР_3 , виданою Катеринівською сільською радою Чкаловського району Дніпропетровської області 10.04.1945 ОСОБА_11 народилася ІНФОРМАЦІЯ_9 . 

Згідно з Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу, виданим Хортицьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) 26.11.2021 за №00033886083 ім`я нареченої до укладення шлюбу, зареєстрованого 03.11.1963, актовий запис №2113 « ОСОБА_11 », після укладення шлюбу – ОСОБА_12 . 

Згідно за свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_4 , виданим відділом запису актів громадянського стану Виконавчого комітету Орджонікідзевської районної Ради народних депутатів міста Запоріжжя Запорізької області 04.07.1986, шлюб уклали ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Після укладення шлюбу дружині присвоєне прізвище « ОСОБА_13 ».

Згідно зі свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_5 , виданим бюро запису актів громадянського стану Виконкому Орджонікідзевської районної Ради депутатів трудящих м. Запоріжжя Запорізької області 04.05.1967, актовий запис №711, одружилися ОСОБА_14 , 1928 року народження, та ОСОБА_15 , 1934 року народження. Після реєстрації одруження дружині присвоєне прізвище « ОСОБА_16 ». 

Згідно зі свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_6 , виданим бюро запису актів громадянського стану Виконкому Орджонікідзевської районної Ради депутатів трудящих м. Запоріжжя Запорізької області 17.11.1959, актовий запис №1781, одружилися ОСОБА_17 , 1935 року народження, та ОСОБА_18 , 1937 року народження. Після реєстрації одруження дружині присвоєне прізвище « ОСОБА_19 ».

Водночас свідоцтво про народження ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , не збереглися. 

Відповідно до листа Державного архіву Запорізької області №01-32/Б-3519 від 25.01.222 в книгах запису актів цивільного стану відділів ЗАЦС м. Запоріжжя за 1937 рік актовий запис про народження ОСОБА_18 відсутній. 

Відповідно до повідомлення про відсутність запису акта цивільного стану, виданого відділом запису цивільного стану Адміністрації Морозовського району Ростовської області 03.02.2022 за №15, запис акті про народження ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , відсутній.

Відносити зазначені актові записи та отримати повторні свідоцтва про народження на сьогодні не є можливим, оскільки ОСОБА_8 та ОСОБА_9 уже померли. Наведене підтверджується свідоцтвом про смерть ОСОБА_8 , реквізити якого зазначені вище, та свідоцтво про смерть ОСОБА_9 серії НОМЕР_7 , виданим Запорізьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області 29.06.2018, актовий запис №4171.

Окрім того, факт родинних відносин можуть підтвердити свідки, ОСОБА_7 , ОСОБА_20 . 

На підставі вищевикладеного ОСОБА_2 просила:
1. Встановити факт, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , є сестрою ОСОБА_8 , 1937 року народження, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 , і ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_7 . 
2. Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частку у праві власності на квартиру АДРЕСА_2 загальною площею 57,25 кв.м., житловою площею 32,78 кв.м., в порядку спадкування за законом, що належала ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , спадкоємцем якого була ОСОБА_5 , яка прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових прав.
3. Визнати за ОСОБА_2 право на 1/2 частку у праві власності на земельну ділянку, площею 0,0995 га, що розташована за адресою: Запорізька область, Запорізький район, Володимирівська сільська рада, за межами населеного пункту, кадастровий номер 2322181600:03:001:2301, цільове призначення земельної ділянки – для ведення садівництва, в порядку спадкування за законом, що належала ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , спадкоємцем якого була ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових прав.
4. Визнати за ОСОБА_2 право на 1/2 частку у праві власності на автомобіль марки HYUNDAI, моделі GETZ, 2004 року випуску, синього кольору, шасі (кузов, рама, коляска) № НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , в порядку спадкування за законом, що належав ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , спадкоємцем якого була ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових прав.
5. Визнати за ОСОБА_2 право на 1/2 частку прав на грошові вклади з відсотками та компенсаційними нарахуваннями, що належали ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , спадкоємцем якого була ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових прав.
6. Стягнути із ОСОБА_10 на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 5191,73 грн та витрати на професійну правничу допомогу. 

Ухвалою суду від 14.02.2024 задоволено клопотання позивачки про витребування доказу та витребувано у приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Мельник О.Г. спадкову справу №81/2021 після померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_5 . 20.03.2024 до суду надійшла копія спадкової справи №81/2021 після померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_5 . 

У березні 2024 року ОСОБА_10 звернулася до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Мельник Олена Геннадіївна, про скасування постанови нотаріуса, визнання права власності у порядку спадкування.

В обґрунтування зустрічного позову ОСОБА_10 зазначає, що у ОСОБА_2 , як у спадкоємця п`ятої черги за законом, відсутнє право на спадкування після смерті ОСОБА_5 разом із ОСОБА_6 , спадкоємцем другої черги за законом. Також ОСОБА_10 вказує, що відмова спадкоємця за правом представлення на користь спадкоємця за законом п`ятої черги не призводить до зміни черговості спадкування. Відтак, вважає, що у ОСОБА_2 відсутні підстави для спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 . Крім того, вказує, що відповідачка чинить їй перешкоди у володінні та користуванні спадщиною. Зокрема, стверджує, що ОСОБА_2 незаконно заволоділа гаражем, заблокувала доступ до земельної ділянки і дачної будівлі, взяла в користування особисті речі подружжя ОСОБА_13 (мобільні телефони, побутову техніку, садову техніку тощо), привласнила електронні дані, цінні папери, готівкові кошти та ін., вилучила старі фотографії із сімейних альбомів. Вважає, що має право на все майно, яке входить до спадщини після померлої ОСОБА_5 , тому просить суд визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на спадкове майно, на яке її чоловік ОСОБА_6 не оформив спадкові права і яке входить до складу спадщини після ОСОБА_5 та просила зобов`язати відповідачку передати їй автомобіль, ключі від гаража, ключі від дачної будівлі і від закритої території -земельної ділянки, особисті речі мобільні телефони, електроніку, ноутбук, побутову техніку та інші речі, електронні дані на цифрових носіях, контракти, довіреності, коштовності, готівкові кошти та SIM карти.

На підставі вищевикладеного просила:
1. Скасувати постанову приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Мельник О.Г. від 07.11.20022 року №282/02-31, 02-14 (спадкова справа №81/2021) про відмову у вчиненні нотаріальних дій.
2. Визнати право власності у порядку спадкування:
1) на частку автомобіля марки HYUNDAI, моделі GETZ, 2004 року випуску, синього кольору, шасі (кузов, рама, коляска) № НОМЕР_1 , тип ТЗ легковий універсал, об`ємом двигуна 1341 куб.см., реєстраційний номер НОМЕР_2 , документ що підтверджує право власності – Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_8 , видане Запорізьким МРЕВ-1 ДАІ ГУ УМВС України 26 серпня 2004 року, який належав ОСОБА_4 , чоловіку спадкодавця, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , спадкоємцем якого за законом була його дружина ОСОБА_5 , яка не оформила своїх спадкових прав;
2) на частку автомобіля марки FORD моделі FUSION, тип загальний легковий універсал-В, рік випуску 2007, колір – фіолетовий, об`ємом двигуна 1388 куб.см., номер шасі (кузова, рами) № НОМЕР_9 , реєстраційний номер НОМЕР_10 , яки належав спадкодавцю на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу;
3) на частку частки у праві власності на квартиру АДРЕСА_2 , що підтверджує право власності – Свідоцтво №101 про право власності на житло, виданого Ленінською районною радою міста Запоріжжя 22.05.1998 року, зареєстрованого Орендним підприємством №1 Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації 25.05.1998 року в реєстровій книзі за №229, р.№36114;
4) на частку частки у праві власності на квартиру АДРЕСА_2 , що підтверджує право власності – Свідоцтво №101 про право власності на житло, виданого Ленінською районною радою міста Запоріжжя 22.05.1998 року, зареєстрованого Орендним підприємством №1 Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації 25.05.1998 року в реєстровій книзі за №229, р.№36114, що належала ОСОБА_4 , чоловіку спадкодавця, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , спадкоємцем якого за законом була його дружина ОСОБА_5 , яка прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових прав;
5) на частку права на земельну ділянку, кадастровий номер: 2322181600:03:001:2301, площею 0,0995 га, місце розташування (адміністративно-територіальна одиниця: Запорізька область, Запорізький район, Володимирівська сільська рада, ОСК «Троянда-Січ», діл.31-32, категорія земель: Землі сільськогосподарського призначення, вид цивільного призначення земельної ділянки: 2.2, форма власності: приватна власність, цільове призначення земельної ділянки: Для ведення садівництва, документ, що підтверджує право власності – Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ №222898, виданого Запорізькою районною державною адміністрацією 28 грудня 2011 року, акт зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №232210001002416, який видано на підставі розпорядження Запорізької районної державної адміністрації №1785 від 28.10.2010, яка належала ОСОБА_4 , чоловіку спадкодавця, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , спадкоємцем якого за законом була його дружина ОСОБА_5 , яка прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових прав;
6) на частку вкладів з відповідними відсотками, нарахуваннями, компенсаціями та індексаціями, які на рахунках в АТ КБ «ПриватБанк», що підтверджується довідкою, виданою Акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» (скорочена назва – АТ КБ «ПриватБанк») 12. 09.2022 за №20.1.0.0.0/7-220907/19107, які належали ОСОБА_4 , чоловіку спадкодавця, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , спадкоємцем якого за законом була його дружина ОСОБА_5 , яка прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових прав;
7) на частку вкладів з відповідними відсотками, нарахуваннями, компенсаціями та індексаціями, які на рахунках в АТ КБ «ПриватБанк», що підтверджується довідкою, виданою Акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» (скорочена назва – АТ КБ «ПриватБанк») 12. 08.2022 за №20.1.0.0.0/7-220812/18049;
8) на частку вкладів з відповідними відсотками, нарахуваннями, компенсаціями та індексаціями, які на рахунках в АТ «Таскомбанк», що підтверджується довідкою, виданою Акціонерним товариством «Таскомбанк» (скорочена назва – АТ «Таскомбанк») 06.09.2022 за №3257/47.7-ВТ;
9) на частку вкладів з відповідними відсотками, нарахуваннями, компенсаціями та індексаціями, які на рахунках в ПАТ КБ «Південний», що підтверджується довідкою, виданою Публічним акціонерним товариством Акціонерний банк «Південний» 22.12.2021 року за №233-001-51867-2021-БТ;
10) на цілу частку депозитної грошової суми з відповідними відсотками, нарахуваннями, компенсаціями та індексаціями, які на рахунках Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України за виконавчим провадженням №66654115, і належить до виплат спадкоємцям ОСОБА_5 , що підтверджується документами, які від Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України надійшли до Мельник О.Г., приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу.

3. Зобов`язати ОСОБА_2 , передати ОСОБА_10 як правонаступнику ОСОБА_6 , який був правонаступником (спадкоємцем) за законом ОСОБА_5 , наступне майно:
3.1 автомобіль марки FORD моделі FUSION, кузов № НОМЕР_9 , реєстраційний номер НОМЕР_10 , який належав ОСОБА_5 , і який отримав ОСОБА_6 як спадкову власність, що підтверджується свідоцтвом про право на частку цього майна.
3.2 ключі від заблокованого гаража (в гаражному кооперативі), який подружжя ОСОБА_13 користувалося як власністю на правах участі в кооперативному об`єднанні для зберігання речей, автозапчастин і автомобіля. Доступ блокує ОСОБА_2 
3.3 ключі від до дачної будівлі, і від закритої території – земельної ділянки (Запорізька область, Запорізький район, Володимирівська сільська рада, ОСК «Троянда-Січ», діл.31-32), до яких блокує доступ ОСОБА_2 .
3.4 особисті речі подружжя ОСОБА_21 , які ОСОБА_2 взяла у тимчасове користування, зокрема – мобільні телефони, електроніку, ноутбук, домашню побутову техніку, садову техніку, мікрокомп`ютерні фізичні лікувальні апарати типу FZ та FZ-1, Comfort та інші (у тому числі від JQ-Project).
3.5 електронні дані на цифрових носіях, цінні папери, контракти, довіреності, договори про зобов`язання, кредитні договори з банківськими та іншими фінансовими установами, коштовності, готівкові кошти, а також SIM-карти операторів мобільного зв`язку з номерами стільникового зв`язку, якими користувалися ОСОБА_4 і ОСОБА_5 як фінансовими ідентифікаторами в банківських установах: номери НОМЕР_11 , НОМЕР_12 , НОМЕР_13 та ін.
3.6 усі надруковані фотографії, які ОСОБА_2 вилучила із сімейних альбомів задля доказу родинних відносин у судовому порядку. 

16.04.2024 від позивачки ОСОБА_2 надійшла заява про зміну предмета позову щодо складу спадкового майна, зокрема, в тому числі права на грошові вклади з відсотками та компенсаційними нарахуваннями, що знаходяться на рахунках у банках.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Запоріжжя від 06 травня 2024 року прийнято до розгляду та відкрито провадження за зустрічною позовною заявою, об`єднано її в одне провадження зі справою за первісним позовом. 

06.08.2024 року до суду надійшло клопотання від ОСОБА_1 ,  ОСОБА_3 , про зупинення провадження у справі у зв`язку зі смертю відповідачки за первісним та позивачки за зустрічним позовом ОСОБА_10 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_10 . 

Ухвалою суду від 29.08.2024 провадження по справі зупинено до залучення до участі у справі правонаступників після смерті ОСОБА_10 .

Ухвалою суду від 10.02.2025 провадження у справі поновлено.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Запоріжжя від 02 квітня 2025 року залучено до участі у справі у якості відповідачів за первісним позовом та позивачів за зустрічним позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_3 як правонаступників ОСОБА_10 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_10 .

Рішенням Дніпровського районного суду м. Запоріжжя від 25 рудня 2025 року позов ОСОБА_2 - задоволено.

Встановлено факт, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , є сестрою ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 , і ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_7 .

Визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частку у праві власності на квартиру АДРЕСА_2 загальною площею 57,25 кв.м., житловою площею 32,78 кв.м., в порядку спадкування за законом, що належала ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , спадкоємцем якого була ОСОБА_5 , яка прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових прав.

Визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частку у праві власності на земельну ділянку, площею 0,0995 га, що розташована за адресою: Запорізька область, Запорізький район, Володимирівська сільська рада, за межами населеного пункту, кадастровий номер 2322181600:03:001:2301, цільове призначення земельної ділянки – для ведення садівництва, в порядку спадкування за законом, що належала ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , спадкоємцем якого була ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових прав.

Визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частку у праві власності на автомобіль марки HYUNDAI, моделі GETZ, 2004 року випуску, синього кольору, шасі (кузов, рама, коляска) № НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , в порядку спадкування за законом, що належав ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , спадкоємцем якого була ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових прав.

Визнано за ОСОБА_2 в порядку спадкування за законом право власності на 1/2 частку прав на грошові вклади з відсотками та компенсаційними нарахуваннями, що знаходяться на рахунках у таких банках:
– у Публічному акціонерному товаристві акціонерному банку «Південний» на рахунку № НОМЕР_14 ;
– у Публічному акціонерному товаристві акціонерному банку «Південний» на рахунку № НОМЕР_15 ;
– у Публічному акціонерному товаристві акціонерному банку «Південний» на рахунку, відкритому за депозитним договором № 887385/2005 від 23.02.2021;
– у Публічному акціонерному товаристві акціонерному банку «Південний» на рахунку, відкритому за депозитним договором № 907399/2005 від 02.04.2021;
– у Акціонерному товаристві «ТАСКОМБАНК» на рахунку
№ НОМЕР_16 ;
– у Акціонерному товаристві «ТАСКОМБАНК» на рахунку
№ НОМЕР_17 
– у Акціонерному товаристві комерційному банку «Приватбанк» на рахунку
№ НОМЕР_18 ;
– у Акціонерному товаристві комерційному банку «Приватбанк» на рахунку
№ НОМЕР_19 ;
– у Акціонерному товаристві комерційному банку «Приватбанк» на рахунку
№ НОМЕР_20 ;
– у Акціонерному товаристві комерційному банку «Приватбанк» на рахунку
№ НОМЕР_21 ;
– у Акціонерному товаристві комерційному банку «Приватбанк» на рахунку
№ НОМЕР_22 ;
– у Акціонерному товаристві комерційному банку «Приватбанк» на рахунку
№ НОМЕР_23 , що належали ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , спадкоємцем якого була ОСОБА_5 , яка прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових прав.

Визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частку прав на грошові кошти у сумі 185 532,60 гривень, що зберігаються на спеціальному реєстраційному рахунку Міністерства юстиції України як відшкодування шкоди та витрат відповідно до рішення Європейського суду з прав людини «Плетяк та інші проти України» № 11601/19 від 22.07.2021, в порядку спадкування за законом, що належали ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Зустрічний позов ОСОБА_1 , ОСОБА_3 - задоволено частково.

Визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/4 частку прав на грошові кошти у сумі 185 532,60 гривень, що зберігаються на спеціальному реєстраційному рахунку Міністерства юстиції України як відшкодування шкоди та витрат відповідно до рішення Європейського суду з прав людини «Плетяк та інші проти України» № 11601/19 від 22.07.2021, в порядку спадкування за законом, що належали ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , спадкоємцем якої був, померлий ІНФОРМАЦІЯ_8 , ОСОБА_6 , який спадщину після ОСОБА_5 прийняв, але не оформив спадкових прав на неї.

Визнано за ОСОБА_3 право власності на 1/4 частку прав на грошові кошти у сумі 185 532,60 гривень, що зберігаються на спеціальному реєстраційному рахунку Міністерства юстиції України як відшкодування шкоди та витрат відповідно до рішення Європейського суду з прав людини «Плетяк та інші проти України» № 11601/19 від 22.07.2021, в порядку спадкування за законом, що належали ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , спадкоємцем якої був, померлий ІНФОРМАЦІЯ_8 , ОСОБА_6 , який спадщину після ОСОБА_5 прийняв, але не оформив спадкових прав на неї.

В іншій частині зустрічного позову відмовлено.

Стягнуто із ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судовий збір у сумі 8523,57 гривень, по 4261,79 гривень з кожного.
Стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 463,84 гривень та на користь ОСОБА_3 судовий збір у сумі 463,84 гривень.

У грудні 2025 року представник ОСОБА_2 – адвокат Кравченко Ольга Василівна звернулася до суду першої інстанції із заявою про ухвалення додаткового рішення у справі одо стягнення витрат на правничу допомогу. 

В обґрунтування заяви зазначено, що у зв`язку з розглядом цієї справи позивах за первісним позовом понесла витрати на професійну правничу допомогу на загальну суму 36 000 грн, що підтверджується відповідними доказами. З урахуванням викладеного просила ухвалити додаткове рішення та стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу у сумі 36 000 грн по 18 000 грн з кожного. 

Додатковим рішенням Дніпровського районного суду м. Запоріжжя від 13 січня 2026 року заяву представника ОСОБА_2 – адвоката Кравченко Ольги Василівни про ухвалення додаткового рішення - задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу у сумі 34 000 грн, по 17000 грн з кожного. В іншій частині заяви відмовлено. 

Не погоджуючись з рішенням суду від 25 грудня 2025 року та додатковим рішенням суду від 13 січня 2026 року, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення Дніпровського районного суду м. Запоріжжя від 25 рудня 2025 року скасувати у частині задоволення первісного позову та відмови у задоволенні зустрічного позову та ухвалити в цій частині нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовити, зустрічний позов задовольнити у повному обсязі. Рішення Дніпровського районного суду м. Запоріжжя від 25.12.2025 року у частині задоволення зустрічного позову залишити без змін. Повторно дослідити докази або витребувати документи, у яких безпідставно відмовив суд першої інстанції. Розподілити судові витрати. Додаткове рішення скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні заяви ОСОБА_2 відмовити, судові витрати покласти на позивачку. 

Узагальненими доводами апеляційної скарги є те, що ОСОБА_2 є спадкоємицею п`ятої черги, але рідний батько відповідачів ОСОБА_6 був спадкоємцем другої черги (рідний брат). Відмова іншої спадкоємиці ( ОСОБА_7 , яка мала право на спадкування за правом представлення) на користь ОСОБА_2 не може мати наслідком пряму чи опосередковану зміну черговості спадкування. Тому спадкоємець другої черги, який і є ОСОБА_6 має пріоритетне право перед спадкоємцем п`ятої черги і закон не передбачає можливості «перестрибування» через черги шляхом відмови від спадщини на користь дальніх родичів, якщо є спадкоємці ближчої черги, які прийняли спадщину. Така відмова не повинна анулювати пріоритет черговості, встановлений ст.1258 ЦК України. Отже, ОСОБА_2 за спорідненням (яке крім іншого, не підтверджено належними і допустимими доказами) може бути спадкоємицею лише п`ятої черги, а ОСОБА_3 та ОСОБА_1 через батька правонаступництво ОСОБА_6 – другої черги. Спадкування кожною наступною чергою можливе лише за відсутності спадкоємців попередньої, як імперативно зазначено у ч.2 ст.1258 ЦК України. Ухвалення рішення на користь ОСОБА_2 мало наслідком штучне «вклинювання» у другу чергу, що суперечить основним засадам спадкового права України. Позивачем не підтверджено письмовими доказами родинні зв`язки із спадкодавцем. Суд не надав оцінки, що ОСОБА_2 чинить перешкоди ОСОБА_10 та її правонаступникам у володінні і користуванні спадковим майном, зокрема також незаконно заволоділа гаражем, який належав на праві власності ОСОБА_4 , витрати на утримання гаражу № НОМЕР_24 у гаражному кооперативі ГО ГК ВАТ «ДСС» сплачувалися ОСОБА_6 , зокрема у 2022 році. Натомість, ОСОБА_2 витрат на утримання гаражу не здійснювала, доказів суду про це не надавала. Більш того, доступ до гаражу заблокувала і ключі забрала. Також ОСОБА_2 заблоковано доступ до земельної ділянки в ОСК СТ «Троянда-Січ» Володимирівскої сільської ради Запорізького району Запорізької області, як і до дачних будівель і майна на цій земельній ділянці (ділянки № НОМЕР_25 , НОМЕР_26 ), що належали ОСОБА_4 , а також незаконно присвоїла особисті речі подружжя. Позивачка перешкоджає ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , як спадкоємцям і правонаступникам ОСОБА_6 користуватися, розпоряджатися цією власністю на законних підставах, і також належно дбати про це майно, отримане в порядку спадкування за законом після смерті свого чоловіка ОСОБА_6 як спадкоємця ОСОБА_5 .. 

Щодо ухвалення додаткового рішення, зазначає, що суд першої інстанції не перевірив наявність у ОСОБА_22 статусу адвоката на момент надання послуг. Згідно з даними Єдиного реєстру адвокатів України, право на заняття адвокатською діяльністю ОСОБА_22 було зупинено на підставі п.1 ч. 1 ст. 31 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», аналогічно значиться даних Національної асоціації адвокатів України. Таким чином, станом на дату укладення договору та дату складання процесуальних документів, Кравченко Ю.В. не мав статусу адвоката, а отже, надана ним допомога не є професійною правничою допомогою. У судових засіданнях ОСОБА_22 участі не приймав, у судових дебатах чи із поясненнями не виступав, відомості про ознайомлення його з матеріалами справи відсутні. А отже ОСОБА_22 не був обізнаний із обставинами справи та міг надавати професійну правничу допомогу, має статус адвоката лише з 20.07.2023 року. Спір виник між ОСОБА_2 і ОСОБА_6 , а не із правонаступниками ОСОБА_6 , якими є відповідачі за первісним позовом. Причини виникнення спору, особливості спірних правовідносин, поведінка позивачки щодо не оформлення спадкових прав у позасудовому порядку, є підставою для зменшення розміру судових витрат шляхом звільнення відповідачів за первісним позовом від їх сплати на користь позивачки. 

Відповідно до відзиву на апеляційну скаргу представник ОСОБА_2 – адвокат Кравченко О.В. зазначає, що під час розгляду справи судом першої інстанції надано належну правову оцінку правовідносинам, що склалися між сторонами у справі, з`ясовано їх правову природу та як наслідок ухвалено обгрунтоване та законне рішення, а доводи апеляційної скарги є безпідставними та необгрунтованими. В зв`язку з наведеним, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Третя особа: приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Мельник О, Г., будучи належним чином повідомленою про дату, час і місце розгляду справи, а саме шляхом направлення а судової повістки – повідомлення в електронний кабінет підсистеми «Електронний суд», яка доставлена до електронного кабінету 12 квітня 2026 року, про що свідчать довідки відповідального працівника суду, до апеляційного суду не з`явилася. Від приватного нотаріуса Мельник О.Г. на адресу апеляційного суду надійшло клопотання про розгляд справи без її участі, у зв`язку із навантаженням в роботі та не можливістю бути присутньою на засіданні (т.2 а.с.144).

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Зважаючи на вказане, колегія у відповідності до положень ч. 2 ст. 372 ЦПК України ухвалила здійснювати апеляційний розгляд у відсутності приватного нотаріусу Мельник О.Г.
Заслухавши суддю - доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню. 

Згідно з ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Рішення суду в частинні задоволення зустрічного позову не переглядається, оскільки не є предметом апеляційного оскарження.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно з ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до частини першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення зазначеним вимогам відповідає.

Задовольняючи первісний позов ОСОБА_2 , суд першої інстанції виходив з того, що належними та достатніми доказами підтверджено факт родинних відносин між спадкодавцем ОСОБА_5 з її сестрами ОСОБА_8 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 і ОСОБА_9 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_7 . ОСОБА_7 є донької померлої ОСОБА_8 та рідною племінницею ОСОБА_5 .. ОСОБА_2 , є дочкою ОСОБА_23 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_12 , мати якого ОСОБА_16 ( до шлюбу ОСОБА_24 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_13 є рідною сестрою ОСОБА_25 . Отже, ОСОБА_2 є внучатою племінницею спадкодавиці ОСОБА_5 ..  ОСОБА_7 є спадкоємцем за законом другої черги за правом представлення, яка набула право на спадкування через те, що її мати, ОСОБА_8 , померла до відкриття спадщини. ОСОБА_2 не є спадкоємцем за правом представлення, що водночас не позбавляє її статусу спадкоємця за законом п`ятої черги, оскільки вона є внучатою племінницею спадкодавиці. Як вбачається із матеріалів справи ОСОБА_7 (спадкоємець за законом) відмовилася від прийняття спадщини на користь ОСОБА_2 (спадкоємця за законом). Наведене узгоджується із приписами ч. 2 ст. 1274 ЦК України та призводить до наслідків, передбачених ст. 1275 ЦК України, а саме переходу частки у спадщині, що належала ОСОБА_7 до ОСОБА_2 .. Наявність у ОСОБА_2 права на спадкування після своєї двоюрідної баби, ОСОБА_5 , у рівних частках із ОСОБА_6 , братом спадкодавиці. 

Відмовляючи у задоволенні зустрічного позову в частині про скасування постанови приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Мельник О.Г. від 07.11.2022 №282/02-31 про відмову у вчиненні нотаріальної дії, суд виходив з того, що ці позовні вимоги були заявлені до неналежного відповідача, оскільки вони мають пред`являтися саме до нотаріуса, яка видала цю постанову. Відтак, вимога позивачів за зустрічним позовом про її скасування задоволенню не підлягає. Зустрічні позовні вимоги про передачу майна є безпідставними і необґрунтованими, а тому задоволенню не підлягають. Суд вважав безпідставними твердження позивачів за зустрічним позовом про те, що автомобіль марки HYUNDAI, моделі GETZ, 2004 року випуску, синього кольору, шасі (кузов, рама, коляска) № НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 (далі – автомобіль) не входить до складу спадщини, оскільки вони належними і допустимими доказами не підтверджені. Автомобіль марки Ford Fusion, 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_10 в натурі не зберігся, а тому поділу між спадкоємцями зазначений транспортний засіб не підлягає. Твердження позивачів за зустрічним позовом щодо створення відповідачкою перешкод у користуванні спадковим майном: гаражем, блокуванням доступу до земельної ділянки і дачної будівлі, мобільними телефонами, побутовою технікою, садовою технікою тощо, привласненням нею електронних даних, цінних паперів, готівкових коштів тощо суд до уваги не бере, оскільки позивачами, в порушення ч.1 ст. 81 ЦПК України не надано будь-яких доказів на підтвердження зазначених вище обставин.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів погоджується, виходячи з наступного.

Статтею 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа, має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженка с. Кисличувата Чкаловського району Дніпропетровської області, Україна, померла ІНФОРМАЦІЯ_4 у віці 79 років в місті Запоріжжя Дніпровський район, про що 19.10.2021 року складено відповідний актовий запис № 2172, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_27 , виданого Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) від 19.10.2021 року (т.1 а.с.12).

ОСОБА_11 народилася ІНФОРМАЦІЯ_9 , про що в книзі записів актів громадянського стану про народження за 1945 рік 10.04.1945 року зроблено актовий запис № 93, батьками дитини зазначено: батько – ОСОБА_26 , мати – ОСОБА_27 , про що свідчить копія посвідки про народження серії НОМЕР_3 , виданої Єкатеринівською сільською радою Чкаловського району Дніпропетровської області від 10 квітня 1945 року (т.1 а.с.19).

Відповідно до копії Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу № 00033886083 від 26.11.2021 року, виданого Хортицьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), 14.06.2012 року Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції внесені відомості про актовий запис № 2113 від 03.11.1963 року про реєстрацію шлюбу, відповідно до якого ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєструвала шлюб з ОСОБА_28 , ІНФОРМАЦІЯ_14 . Після реєстрації шлюбу прізвище дружини - « ОСОБА_29 » (т.1 а.с.20).

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_15 , та ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_15 , уклали шлюб 04.07.1986 року, про що вчинено актовий запис № 562, після реєстрації шлюбу прізвище дружини – « ОСОБА_13 », що вбачається з копії свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_4 , виданого Орджонікідзевським відділом ЗАГС м. Запоріжжя 04.07.1986 року (т.1 а.с.21).

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 79 років в м. Запоріжжі, про що 30.09.2021 зроблено актовий запис № 1943, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_28 , виданого Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) від 30.09.2021 року (т.1 а.с.11).

Відповідно до інформації Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради на запит нотаріуса від 02.11.2021 №571/02-14 за адресою АДРЕСА_1 станом на 29.09.2021 був зареєстрований ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_15 . Разом з ним на день смерті була зареєстрована ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_15 (т.2 а.с.38,39).

Згідно копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_7 , виданого Запорізьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області 29.06.2018 року, ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , уродженка с. В. Станічний Морозівського району Ростовської області Російської Федерації, померла ІНФОРМАЦІЯ_13 у віці 83 роки в м. Запоріжжі, про що зроблено відповідний актовий запис № 4171 (т.1 а.с.22).

Відповідно до копії свідоцтва про припинення одруження № НОМЕР_29 , виданого Бюро ЗАГС виконкому Орджонікідзевської районної Ради депутатів трудящих Запорізької області 06.12.1965 року, шлюб між ОСОБА_30 та ОСОБА_31 припинений 06 грудня 1965 року, про що зроблено актовий запис № 723. Прізвище жінки після припинення шлюбу – « ОСОБА_32 » (т.1 а.с.24).

ОСОБА_14 , 1928 року народження, та гр. ОСОБА_15 , 1934 року народження, 04 травня 1967 року уклали шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис № 711, після реєстрації одруження дружині присвоєно прізвище – « ОСОБА_16 », що підтверджується копією свідоцтва про одруження серія НОМЕР_5 , виданого Орджонікідзевським райбюро ЗАГС Орджонікідзевської районної Ради депутатів трудящих Запорізької області 04.05.1967 року (т.1 а.с.23).

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_30 , виданого Орджонікідзевським відділом ЗАГС м. Запоріжжя 02.07.1974 року, ОСОБА_23 народився ІНФОРМАЦІЯ_16 в м. Запоріжжі УРСР, про що вчинено актовий запис № 1491. Батьками дитини зазначено: батько – ОСОБА_33 , мати – ОСОБА_34 (т.2 а.с.24).

ОСОБА_35 , ІНФОРМАЦІЯ_17 , уродженець м. Запоріжжя, змінив прізвище та по батькові: « ОСОБА_36 » на « ОСОБА_16 », « ОСОБА_37 » на « ОСОБА_38 », що підтверджується свідоцтвом про зміну прізвища, імені, по батькові серії НОМЕР_31 , виданого Орджонікідзевським райбюро ЗАГС 02.07.1974 року. (т.1 а.с.26).

ОСОБА_23 помер ІНФОРМАЦІЯ_12 у віці 46 років в с. Н-Воронцовка Нововоронцовського району Херсонської області, про що зроблено запис № 7207 від 13.08.2002 року, про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії НОМЕР_32 , яка видана Запорізьким міським відділом реєстрації актів громадянського стану Запорізького обласного управління юстиції 13.08.2002 року (т.1 а.с.27).

Згідно копії свідоцтва про народження серія НОМЕР_33 , виданого Орджонікідзевським відділом ЗАГС м. Запоріжжя 13 лютого 1985 року, ОСОБА_39 народилася ІНФОРМАЦІЯ_18 в м. Запоріжжі, про що зроблено актовий запис № 269. Батьками дитини зазначені: батько – ОСОБА_23 , мати – ОСОБА_20 (т.1 а.с.28).

ОСОБА_40 , ІНФОРМАЦІЯ_19 , та ОСОБА_39 , ІНФОРМАЦІЯ_20 , зареєстрували шлюб 14 серпня 2010 року, про що зроблено відповідний актовий запис № 560, прізвище дружини після реєстрації шлюбу – « ОСОБА_41 », що вбачається з копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_34 , виданого Комунарським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції від 14.08.2010 року (т.1 а.с.29).

Згідно відповіді з відділу ЗАГС Адміністрації Морозівського району Ростовської області від 03.02.2022 року, вих. № 58/15, за результатами перевірки за період з 01.01.1931 року по 31.12.2018 року по архівному фонду органу, що надає державну послугу, та в Єдиному державному реєстрі записів актів цивільного стану запис акту про народження ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_21 , яка народилася в селі В. Станичний Морозівського району Ростовської області, відсутні (т.1 а.с.30).

ОСОБА_8 померла ІНФОРМАЦІЯ_5 у віці 71 рік в м. Запоріжжі, про що в Книзі реєстрації смертей 23.11.2008 року зроблено відповідний актовий запис № 10374, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_35 , яке видане Запорізьким міським відділом реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Запорізькій області 23.11.2008 року (т.1 а.с.32).

Відповідно до свідоцтва про одруження серії НОМЕР_6 , виданого Орджонікідзевським райБюро ЗАГС виконкому Орджонікідзевської районної Ради депутатів трудящих Запорізької області 17.11.1959 року, ОСОБА_17 , 1935 року народження, та ОСОБА_18 , 1937 року народження, уклали шлюб 17 листопада 1959 року, про що 17.11.1959 року зроблено актовий запис № 1781. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу – « ОСОБА_19 » (т.1 а.с.23).

Згідно відповіді Державного архіву Запорізької області Запорізької обласної державної адміністрації від 25.01.2022 року № 01-32/Б-3519, в книгах запису актів цивільного стану відділів ЗАЦС м. Запоріжжя за 1937 рік актовий запис про народження ОСОБА_18 відсутній (т.1 а.с.35).

ОСОБА_6 народився ІНФОРМАЦІЯ_22 в м. Нікополь Дніпропетровської області, про що в книзі записів актів громадянського стану про народження зроблено актовий запис за № 1142. Батьками дитини зазначено: батько – ОСОБА_26 , мати – ОСОБА_42 , що підтверджується копією посвідки про народження серії НОМЕР_36 , що видана Нікопольським міським ЗАГС 22.11.1946 року.

На виконання ухвали суду від 14.02.2024 року (т.1 а.с.161), приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Мельник О.Г. надано фотокопію спадкової справи № 81/2021 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_23 ОСОБА_5 , яка була заведена 02.11.2021 року (т.2 а.с.2-246).

Як вбачається з матеріалів вищевказаної спадкової справи,  ІНФОРМАЦІЯ_23 відкрилася спадщина після померлої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що складається, з:
– квартири АДРЕСА_2 загальною площею 57,25 кв.м., житловою площею 32,78 кв.м., в порядку спадкування за законом, що належала ОСОБА_5 та ОСОБА_4 на праві приватної спільної сумісної власності на підставі свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_37 , виданого Ленінської районною радою міста Запоріжжя 22.05.1998. Право власності на вказану квартиру зареєстроване орендним підприємством Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації 25.05.1998, номер запису 36114 в книзі 229;
– земельної ділянки, площею 0,0995 га, що розташована за адресою: Запорізька область, Запорізький район, Володимирівська сільська рада, за межами населеного пункту, кадастровий номер 2322181600:03:001:2301, цільове призначення земельної ділянки – для ведення садівництва, що належала ОСОБА_4 на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ № 222898, виданого відділом Держкомзему у Запорізькому районі Запорізької області 28.12.2011. Акт зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 232210001002416;
– автомобіля марки HYUNDAI, моделі GETZ, 2004 року випуску, синього кольору, шасі (кузов, рама, коляска) № НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , що належав ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_8 , виданим Запорізьким МРЕВ-1 ДАІ ГУ УМВС України 26.08.2004;
– прав на грошові вклади з відсотками та компенсаційними нарахуваннями, що знаходяться на рахунках у таких банках:
– у Публічному акціонерному товаристві акціонерному банку «Південний» на рахунку № НОМЕР_14 ;
– у Публічному акціонерному товаристві акціонерному банку «Південний» на рахунку № НОМЕР_15 ;
– у Публічному акціонерному товаристві акціонерному банку «Південний» на рахунку, відкритому за депозитним договором № 887385/2005 від 23.02.2021;
– у Публічному акціонерному товаристві акціонерному банку «Південний» на рахунку, відкритому за депозитним договором № 907399/2005 від 02.04.2021;
– у Акціонерному товаристві «ТАСКОМБАНК» на рахунку 
№ НОМЕР_16 ;
– у Акціонерному товаристві «ТАСКОМБАНК» на рахунку 
№ НОМЕР_17 
– у Акціонерному товаристві комерційному банку «Приватбанк» на рахунку 
№ НОМЕР_18 ;
– у Акціонерному товаристві комерційному банку «Приватбанк» на рахунку 
№ НОМЕР_19 ;
– у Акціонерному товаристві комерційному банку «Приватбанк» на рахунку 
№ НОМЕР_20 ;
– у Акціонерному товаристві комерційному банку «Приватбанк» на рахунку 
№ НОМЕР_21 ;
– у Акціонерному товаристві комерційному банку «Приватбанк» на рахунку 
№ НОМЕР_22 ;
– у Акціонерному товаристві комерційному банку «Приватбанк» на рахунку 
№ НОМЕР_23 ;
- права на грошові кошти у сумі 185 532,60 гривень, що зберігаються на спеціальному реєстраційному рахунку Міністерства юстиції України як відшкодування шкоди та витрат відповідно до рішення Європейського суду з прав людини «Плетяк та інші проти України» № 11601/19 від 22.07.2021.

02 листопада 2021 до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Мельник О.Г. надійшла заява від внучатої племінниці спадкодавця ОСОБА_2  про прийняття спадщини за законом згідно ст.1265 ЦК України (право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно), після померлої ІНФОРМАЦІЯ_23  двоюрідної баби – ОСОБА_5 ,  ІНФОРМАЦІЯ_3 . Зазначена заява була зареєстрована нотаріусом в книзі обліку і реєстрації спадкових справ за № 203 від 02 листопада 2021 року (т. 2 а.с.3).

На підставі вказаної заяви приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального кругу Мельник О.Г. була заведена спадкова справа № 81/2021 щодо майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_23 ОСОБА_5 ,  ІНФОРМАЦІЯ_3 , та внесені відомості до Спадкового реєстру за № 68576212. Рідна баба ОСОБА_2 - ОСОБА_9  (до шлюбу- ОСОБА_15 ), ІНФОРМАЦІЯ_6 , місце народження - Російська Федерація, Ростовська область, Морозівський район, село В. Станичний, вона ж рідна сестра померлої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (дівоче прізвище - ОСОБА_32 ) померла ІНФОРМАЦІЯ_7 .

Батько ОСОБА_2 - ОСОБА_23 , ІНФОРМАЦІЯ_17 , місце народження - м. Запоріжжя, він же рідний племінник померлої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (дівоче прізвище - ОСОБА_32 ) та син ОСОБА_9 (до шлюбу - ОСОБА_15 ), ІНФОРМАЦІЯ_6 , помер ІНФОРМАЦІЯ_24 .

15 листопада 2021 року до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Мельник О.Г. надійшла заява від рідного брата спадкодавця - ОСОБА_6 , про прийняття спадщини за законом згідно ст. 1262 ЦК України (право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця), після померлої   ІНФОРМАЦІЯ_23  рідної сестри - ОСОБА_5 ,  ІНФОРМАЦІЯ_3 , заява була зареєстрована в книзі обліку і реєстрації спадкових справ за № 212 від 15 листопада 2021 року (т.2 а.с.44).

15 листопада 2021 року приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Мельник О.Г. було надіслано ОСОБА_2 (спадкоємцю за законом згідно ст. 1265 ЦК України) повідомлення про те, що переважне право на спадкування після померлої ІНФОРМАЦІЯ_23 ОСОБА_5 має її рідний брат – ОСОБА_6  (спадкоємець за законом згідно ст. 1262 ЦК України), так як родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення (т.2 а.с.51).

18 листопада 2021 року до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Мельник О.Г. надійшла заява про відмову від прийняття спадщини згідно ч. 2 статті 1274 ЦК України (спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь якого із спадкоємців за законом незалежно від черги) після померлої ІНФОРМАЦІЯ_23 ОСОБА_5  на користь внучатої племінниці спадкодавця ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_25 . Заява надійшла від рідної племінниці спадкодавця ОСОБА_7 – спадкоємця за законом за правом представлення згідно статті 1266 ЦК України (племінники спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові (сестрі, братові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини), оскільки її мати, рідна сестра спадкодавця – ОСОБА_8 (до шлюбу – ОСОБА_18 ), ІНФОРМАЦІЯ_26 , померла ІНФОРМАЦІЯ_5 . Заява була зареєстрована нотаріусом в книзі обліку і реєстрації спадкових справ 18 листопада 2021 року за № 213 (т.2 а.с.52).

По закінченню 6-ти місячного терміну на прийняття спадщини після померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_5 , 1942 року народження, спадкоємцями її майна, що подали заяви про прийняття спадщини є:
рідний брат спадкодавця - ОСОБА_6 ,  ІНФОРМАЦІЯ_27 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 - на 1/2 частку, на підставі статті 1262 ЦК України;
внучата племінниця спадкодавця - ОСОБА_2 ,  ІНФОРМАЦІЯ_25 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 - на 1/2 частку, у зв`язку з відмовою спадкоємця за законом, згідно зі статтею 1266 ЦК України – рідної племінниці спадкодавця ОСОБА_7 , мати якої ОСОБА_8 (дівоче прізвище - ОСОБА_32 ) - рідна сестра спадкодавця, спадкоємець другої черги згідно статті 1262 ЦК України, померла ІНФОРМАЦІЯ_5 .

07 вересня 2022 року до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Мельник О.Г. надійшли: 
-заява від рідного брата спадкодавця, ОСОБА_6 , про видачу свідоцтв про право на спадщину за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_23 рідної сестри - ОСОБА_5 ,  ІНФОРМАЦІЯ_3 , заява була зареєстрована нотаріусом в книзі обліку і реєстрації спадкових справ за № 105 від 07 вересня 2022 року, та 
-заява, ОСОБА_6 від 07.09.2022, у якій він стверджує, що громадянка ОСОБА_7 є рідною племінницею ОСОБА_5 та дає згоду на включення внучатої племінниці ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_25 , яка є дочкою ОСОБА_23 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_12 , мати якого ОСОБА_43 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_13 , є рідною сестрою ОСОБА_44 у свідоцтва про право на спадщину за законом на частку у зв`язку з відмовою на її користь, згідно зі ст. 1266 ЦК України – рідної племінниці спадкодавця ОСОБА_7 (т.2 а.с.80-81).

На підставі вищезазначених заяв від ОСОБА_6 про видачу свідоцтв про право на спадщину за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_23 рідної сестри - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Мельник О.Г. 07 вересня 2022 року були видані Свідоцтва про право на спадщину за законом за реєстровими №№ 348, 349, 350 на 1/2 частку спадкового майна (т.2 а.с.105-111).

28 вересня 2022 року до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Мельник О.Г. надійшла заява від рідного брата спадкодавця ОСОБА_6 , про видачу свідоцтв про право на спадщину за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_23 рідної сестри - ОСОБА_5 ,  ІНФОРМАЦІЯ_3 , заява була зареєстрована в книзі обліку і реєстрації спадкових справ за № 123 від 28 вересня 2022 року (т.2 а.с.113).

29 вересня 2022 року до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Мельник О.Г. надійшла заява від ОСОБА_6 про те, що він не погоджується з зарахуванням 1/2 частки спадщини його померлої сестри на користь ОСОБА_2 у зв`язку з відмовою ОСОБА_7 .. У заяві посилається на те, що нотаріальних договорів про зміну черговості не було, судових рішень не має, вбачає в діях нотаріуса порушення принципу черговості спадкування за законом. Просить не видавати ОСОБА_2 свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 частку спадкового майна, призупинити подальші нотаріальні дії по спадковій справі № 81/2021, оскільки він, ОСОБА_6 , готує документи на оскарження нотаріальних дій до суду.

На підставі вищезазначеної заяви від ОСОБА_6  про видачу свідоцтв про право на спадщину за законом після померлої   ІНФОРМАЦІЯ_23 рідної сестри - ОСОБА_5 ,  ІНФОРМАЦІЯ_3 , приватним нотаріусом 28 вересня 2022 року були видані Свідоцтва про право на спадщину за законом за реєстровими №№ 390, 391 на 1/2 частку спадкового майна (т.2 а.с.123-126).

14 жовтня 2022 року до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Мельник О.Г. надійшла заява ОСОБА_6 про видачу свідоцтв про право на спадщину за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_23  рідної сестри - ОСОБА_5 ,  ІНФОРМАЦІЯ_3 , заява була зареєстрована приватним нотаріусом в книзі обліку і реєстрації спадкових справ за № 129 від 14 жовтня 2022 року (т.2 а.с.132).

На підставі вищезазначеної заяви ОСОБА_6  про видачу свідоцтв про право на спадщину за законом після померлої   ІНФОРМАЦІЯ_23  рідної сестри - ОСОБА_5 ,  ІНФОРМАЦІЯ_28 , приватним нотаріусом 14 жовтня 2022 р. були видані Свідоцтва про право на спадщину за законом за реєстровими №№ 419, 420 на 1/2 частку спадкового майна (т.2 а.с.153-156).

14 жовтня 2022 року до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Мельник О.Г. надійшла заява від ОСОБА_6 про те, що він просить внести зміни у видані йому свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з помилкою в частині включення внучатої племінниці ОСОБА_2 у спадкоємці за законом, та враховуючи, що свідоцтва на іншу 1/2 частку спадщини нотаріусом не видавалися, просить «довидати» йому свідоцтва про право на спадщину за законом ще на 1/2 частину спадщини із урахуванням того, що все спадкове майно має належати йому через відсутність інших спадкоємців другої черги за законом або таких осіб, що успадковують разом із спадкоємцями другої черги і вважаються такими, що прийняли спадщину, крім нього, єдиного спадкоємця за законом у зв`язку з відмовою від спадщини племінниці спадкодавця ОСОБА_7 . Зазначає, що нотаріально посвідчених договорів про зміну черговості одержання права на спадкування не має, судових рішень не має (т.2 а.с.158).

04 жовтня 2022 року ОСОБА_2 надала приватному нотаріусу копію заяви про встановлення факту родинних відносин, яка подана нею до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя та зареєстрована за вх. № 27163 (т.2 а.с.128-131).

Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Мельник О.Г. від 07 листопада 2022 року громадянину України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_27 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на всю частку майна після померлої ІНФОРМАЦІЯ_23 його рідної сестри - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце народження: Україна, Дніпропетровська область, Чкаловський район, село Кисличувата, яка до дня смерті проживала та була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 (т.1 а.с.244-250, т.2 а.с.162-165).
Листом Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби від 03.08.2023 №102840/20.1/19-23 повідомлено приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Мельник О.Г. про наявність спадкового майна після померлої ОСОБА_5 а саме коштів у розмірі 185532,60 гривень, стягнутих за рішенням суду (т.2 а.с.169-зворот).

Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Мельник О.Г. від 16 лютого 2024 року громадянці України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_25 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 , відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на 1/2 частку майна після померлої ІНФОРМАЦІЯ_23 - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце народження: Україна, Дніпропетровська область, Чкаловський район, село Кисличувата, яка до дня смерті проживала та була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 (т.2 а.с.243-246).

17 січня 2023 року Орджонікідзевський районний суд міста Запоріжжя ухвалив рішення у справі № 335/6492/22, яким зазначену заяву ОСОБА_2 задовольнив: встановив юридичний факт родинних відносин, за яким ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , є сестрою ОСОБА_8 , 1937 року народження, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 , і ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_7 .

15 лютого 2023 року ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, провадження за якою Запорізький апеляційний суд відкрив 24 лютого 2023 року.

ІНФОРМАЦІЯ_8 ОСОБА_6 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_38 , виданим Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) 18.03.2023. 

16 жовтня 2023 року Запорізький апеляційний суд постановив ухвалу, якою залучив до участі у справі ОСОБА_10 , правонаступника (дружину) ОСОБА_6 .

15 листопада 2023 року Запорізький апеляційний суд прийняв постанову, згідно з якою апеляційну скаргу задовольнив з підстав наявності між сторонами спору про право, рішення Орджонікідзевського районного суду міста Запоріжжя у справі № 335/6492/22 від 17.01.2023 скасував, заяву ОСОБА_2 про встановлення факту родинних відносин залишив без розгляду (т.1 а.с.232-242,т.2 а.с.217-228).

Свідки ОСОБА_7 та ОСОБА_20 в судовому засіданні підтвердили обставини, викладені в первісному позові.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 16 ЦК України). Аналогічна за змістом норма наведена у частині першій статті 4 ЦПК України.

Одним зі способів захисту цивільних прав, згідно із п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, є визнання права.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках (абзац 12 частини другої статті 16 ЦК України).

Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє приватне (цивільне) право повністю або частково. Для застосування того чи іншого способу захисту необхідно встановити, які ж приватні (цивільні) права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких приватних (цивільних) прав (інтересів) позивач звернувся до суду.

Завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту.

Згідно з пунктом 6 статті 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність.

Тлумачення як статті 3 ЦК України загалом, так і пункту 6 статті 3 ЦК України, свідчить, що загальні засади (принципи) цивільного права мають фундаментальний характер й інші джерела правового регулювання, в першу чергу, акти цивільного законодавства, мають відповідати змісту загальних засад. Це, зокрема, проявляється в тому, що загальні засади (принципи) є по своїй суті нормами прямої дії та повинні враховуватися, зокрема, при тлумаченні норм, що містяться в актах цивільного законодавства.

При цьому для приватного права апріорі властивою є така засада, як розумність. Розумність характерна як для оцінки та врахування поведінки учасників цивільного обороту, тлумачення матеріальних приватноправових норм, що здійснюється при вирішенні спорів, так і для тлумачення процесуальних норм.

Відповідно до частин першої та другої статті 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Відповідно до статті 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Відповідно до статті 1262 ЦК України у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері.

Згідно із ч. 1 ст. 1265 ЦК України у п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. Ступінь споріднення визначається за числом народжень, що віддаляють родича від спадкодавця. Народження самого спадкодавця не входить до цього числа.

Відповідно до ч. 3 ст. 1266 ЦК України племінники спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові (сестрі, братові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно із ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах – уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах – уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 2 ст. 1274 ЦК України спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги.

Згідно із ч. 2 ст. 1275 ЦК України якщо від прийняття спадщини відмовився один із спадкоємців за законом з тієї черги, яка має право на спадкування, частка у спадщині, яку він мав право прийняти, переходить до інших спадкоємців за законом тієї ж черги і розподіляється між ними порівну.

Частина третя цієї ж статті встановлює правило, за яким положення цієї статті не застосовуються, якщо спадкоємець відмовився від прийняття спадщини на користь іншого спадкоємця, а також коли заповідач підпризначив іншого спадкоємця.

Згідно із ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

За змістом приписів ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Право власності повинне спиратися на певний титул (правовстановлюючий документ), для того, щоб бути доведеним перед іншими особами. Частина 1 статті 321 ЦК України передбачає, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Суб`єктом вимог про визнання права власності може будь-яка особа, яка вважає себе власником певного майна, однак не може належним чином реалізувати свої правомочності у зв`язку з наявністю щодо цього права сумнівів у третіх осіб або претензіями третіх осіб чи необхідністю отримати правовстановлюючі документи.

Позов про визнання права власності на майно подається власником тоді, коли в інших осіб виникають сумніви щодо належності йому цього майна, коли створюється неможливість реалізації позивачем свого права власності через наявність таких сумнівів чи внаслідок втрати правовстановлюючих документів. Позивачем у позові про визнання права власності може бути будь-який учасник цивільних відносин, який вважає себе власником певного майна, однак не може належним чином реалізувати свої правомочності у зв`язку з наявністю щодо цього права сумнівів або претензій з боку третіх осіб. Відповідачем у позові про визнання права власності виступає будь-яка особа, яка сумнівається в належності майна позивачеві, або не визнає за ним права здійснювати правомочності володіння, користування і розпорядження таким майном, або має власний інтерес у межах існуючих правовідносин. У справах про визнання права власності в порядку спадкування належним відповідачем є спадкоємці, які прийняли спадщину, а у разі їх відсутності – територіальна громада за місцезнаходженням нерухомого майна, що входить до складу спадщини.

Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 грудня 2021 року у справі № 344/16879/15-ц

Як було зазначено вище, спадщину після ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_29 , прийняли спадкоємці за законом ОСОБА_6 та ОСОБА_2 . 

ОСОБА_6 отримав свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 частку спадкового майна, крім свідоцтва про право на спадщину на 1/2 частку прав на грошові кошти у сумі 185 532,60 гривень, що зберігаються на спеціальному реєстраційному рахунку Міністерства юстиції України як відшкодування шкоди та витрат відповідно до рішення Європейського суду з прав людини «Плетяк та інші проти України» № 11601/19 від 22.07.2021, в порядку спадкування за законом, що належали ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , оскільки на час надходження інформації про вказане спадкове майно ОСОБА_6 помер.

Неможливість оформлення права на спадщину в позасудовому порядку ОСОБА_2 обумовлене наявністю спору про право, що підтверджене постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії.

Відповідно до положень статей 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
У відповідності до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
У відповідності до вимог ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
У відповідності до вимог ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
Відповідно до положень статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.  Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

У справі, що розглядається ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом про встановлення факту родинних відносин, визнання права власності в порядку спадкування за законом. ОСОБА_10 , правонаступниками якої є ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , звернулася до суду із зустрічним позовом про скасування постанови нотаріуса, визнання права власності в порядку спадкування за законом.

Твердження апелянта про недоведеність родинного зв`язку ОСОБА_2 зі спадкодавицею ОСОБА_5 та відсутність у справі безспірних доказів родинних відносин не відповідає фактичним обставинам справи та суперечить засаді розумності.

Констатація судом апеляційної інстанції у постанові від 15 листопада 2023 року у справі № 335/6492/22 спору про право свідчить не про необхідність безспірного підтвердження факту родинних відносин, а лише про розгляд цієї вимоги в порядку позовного провадження. Адже за наявності безспірних доказів того, що ОСОБА_2 є двоюрідною внучкою ОСОБА_5 , звернення до суду з цією вимогою було би позбавлене будь-якого сенсу.

У первісному позові ОСОБА_2 пред`явила вимогу про встановлення факту, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , є сестрою ОСОБА_8 , 1937 року народження, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 , і ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_7 .

Підставою первісного позову в цій частині є відсутність про народження свідоцтв ОСОБА_8 та ОСОБА_9 та неможливість поновлення цих свідоцтв підтверджується листом Державного архіву Запорізької області № 01-32/Б-3519 від 25.01.2022 та повідомленням про відсутність запису акта цивільного стану, виданим відділом запису актів цивільного стану Адміністрації Морозовського району Ростовської області 03.02.2022 за № 15, які долучені до первісного позову.

Наявна у матеріалах справи нотаріально посвідчена заява ОСОБА_6 від 07.09.2022, у якій він стверджує, що громадянка ОСОБА_7 є рідною племінницею ОСОБА_5 та дає згоду на включення внучатої племінниці ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_25 , яка є дочкою ОСОБА_23 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_12 , мати якого ОСОБА_43 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_13 , є рідною сестрою ОСОБА_44 у свідоцтва про право на спадщину за законом на частку у зв`язку з відмовою на її користь, згідно зі ст. 1266 ЦК України – рідної племінниці спадкодавця ОСОБА_7 , є належним, допустимим і достовірним, доказом того, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , є рідною сестрою ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 , і ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_7 .

Показання свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_20 , які підтверджують родинні відносини є логічними, послідовними і узгоджуються із позицією позивачки за первісним позовом та письмовими доказами, зокрема заявою ОСОБА_6 від 07.09.2022.

Аргументи ОСОБА_1 про непоставлення судом першої інстанції питань свідкам, про які просили відповідачі за первісним позовом, не можуть бути підставою недопустимості показань свідків. У судове засідання, в ході якого були допитані свідки ОСОБА_20 і ОСОБА_7 , відповідачі не з`явилися, про причини неявки не повідомили, хоча про дату, час і місце судового засідання буди повідомлені належним чином. Постановку питань свідкам судом за письмовим клопотанням учасників справи чинний процесуальний закон не передбачає.

З огляду на зазначене, суд першої інстанції правильно взяв до уваги зазначені докази, показання свідків, дав їм належну оцінку, та з урахуванням принципу розумності дійшов обгрунтованого висновку про задоволення вимоги про встановлення факту родинних відносин.

Як було зазначено вище, спадщину після ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_29 , прийняли спадкоємці за законом ОСОБА_6 та ОСОБА_2 . 

ОСОБА_6 отримав свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 частку спадкового майна, крім свідоцтва про право на спадщину на 1/2 частку прав на грошові кошти у сумі 185 532,60 гривень, що зберігаються на спеціальному реєстраційному рахунку Міністерства юстиції України як відшкодування шкоди та витрат відповідно до рішення Європейського суду з прав людини «Плетяк та інші проти України» № 11601/19 від 22.07.2021, в порядку спадкування за законом, що належали ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , оскільки на час надходження інформації про вказане спадкове майно ОСОБА_6 помер.

Суд першої інстанції установив, що ОСОБА_7 , яка є спадкоємцем за законом другої черги за правом представлення, відмовилася від прийняття спадщини на користь ОСОБА_2 , спадкоємця п`ятої черги за законом. У результаті такої відмови до ОСОБА_2 на підставі ч. 2 ст. 1274 ЦК України перейшла частка у спадщині, що належала ОСОБА_7 .

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 стверджує, що відмова від прийняття спадщини ОСОБА_7 на користь ОСОБА_2 не може мати наслідком зміну черговості спадкування та не повинна анулювати пріоритет черговості, встановлений у ст. 1258 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).

Зазначені доводи є безпідставними та не заслуговують на увагу виходячи з наступного.

Відповідно до положень статті 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадщину почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняттям ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Відповідно до статті 1259 ЦК України черговість одержання спадкоємцями за законом права на спадкування може бути змінена нотаріально посвідченим договором заінтересованих спадкоємців, укладеним після відкриття спадщини. Цей договір не може порушити прав спадкоємця, який не бере у ньому участі, а також спадкоємця, який має право на обов`язкову частку у спадщині. Фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Відповідно до ч. 1 ст. 1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними.

Тлумачення положень статей 1258. 1259 та інших положень книги 6 ЦК України дозволяє стверджувати про необхідність розмежовувати такі правові конструкції як одержання нрава на спадкування наступною чергою (частина друга статті 1258 ЦК України) та зміну суб`єктного складу осіб, які набувають право на спадкування за законом.

Одержання права на спадкування наступною чергою стосується другої-п`ятої черг і пов`язується із такими негативними юридичними фактами як: відсутність спадкоємців попередньої черги; усунення спадкоємців попередньої черги від права на спадкування; неприйняття спадкоємцями попередньої черги спадщини; відмова від прийняття спадщини.

На зміну суб`єктного складу осіб, які набувають право на спадкування за законом в межах певної черги, впливають такі юридичні факти як: зміна черговості на підставі договору або рішення суду (стаття 1259 ЦК України); застосування правил про право представлення (стаття 1266 ЦК України); відмова спадкоємця від прийняття спадщини на користь іншого спадкоємця за законом (частина друга статті 1274 ЦК України); спадкова трансмісія (стаття 1276 ЦК України); збереження правового зв`язку при усиновленні (частина третя статті 1260 ЦК України). Зміна суб`єктного складу осіб, які набувають право на спадкування за законом стосується першої-п`ятої черги.

Суд першої інстанції установив, що ОСОБА_7 , яка є спадкоємцем за законом другої черги за правом представлення, відмовилася від прийняття спадщини на користь ОСОБА_2 , спадкоємця п`ятої черги за законом. У результаті такої відмови до ОСОБА_2 на підставі ч. 2 ст. 1274 ЦК України перейшла частка у спадщині, що належала ОСОБА_7 ..

Отже, у спірних правовідносинах мала місце зміна суб`єктного складу осіб, які набувають право на спадкування за законом в межах певної черги, а не зміна черговості спадкування.

За таких обставин, доводи ОСОБА_1 про те, що відмова від прийняття спадщини на користь іншого спадкоємця за законом не повинна порушувати принцип черговості спадкування є безпідставними. Протилежне тлумачення нівелює сенс адресної відмови від прийняття спадщини, що закріплений у ст. 1274, 1275 ЦК України.

Твердження апелянта про те, що зміна суб`єктного складу осіб, які набувають право на спадкування за законом в межах певної черги, не має юридичного підґрунтя, є неспроможним. Висновок про розмежування понять «одержання права на спадкування наступною чергою» та «зміна суб`єктного складу осіб, які набувають право на спадкування за законом», викладений у постановах Верховного Суду від 09 грудня 2020 року у справі № 554/4064/17-ц, від 20 січня 2021 року у справі № 385/878/19, від 23 вересня 2021 року у справі № 396/1253/20. Зазначений висновок був зроблений на підставі системного аналізу положень книги шостої ЦК України.

Аргументи ОСОБА_1 про нерівність прав спадкоємців за законом та спадкоємців за правом представлення є необгрунтованими.

Стаття 1266 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) визначає вичерпний перелік спадкоємців за правом представлення. Зокрема, відповідно до ч. З ст. 1266 ЦК України племінники спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові (сестрі, братові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини.

У постанові від 20 червня 2018 року у справі № 643/1216/15-ц Верховний Суд зазначив: «Аналіз статті 1266 ЦК України свідчить, що спадкування за правом представлення - це такий порядок набуття права на спадкування за законом при якому спадкоємці п`ятої черги включаються до складу першої, другої чи третьої черги замість спадкоємця внаслідок того, що він помер до відкриття спадщини.

По своїй суті спадкування за нравом представлення - це специфічний порядок набуття права на спадкування за законом, і він не є окремою підставою або видом спадкування. У такому разі суб`єктами спадкування за правом представлення будуть певні спадкоємці за законом. Спадкування за правом представлення надає можливість спадкоємцям п`ятої черги за законом переміститися у вищу чергу (першу, другу або третю чергу)».

Наведене дозволяє дійти висновку, що будь-який спадкоємець за правом представлення є спадкоємцем за законом, який набуває право на спадкування за умови, що його родич (інший спадкоємець за законом) помер до відкриття спадщини. Тобто наявність статусу спадкоємця за правом представлення безумовно і беззаперечно свідчить, що така особа має усі права та обов`язки, які мають спадкоємці за законом.

Незазначення у ст. 1233 ЦК України спадкоємців за правом представлення не свідчить про відсутність у них права на спадкування за законом за певних обставин. У протилежному разі стаття 1266 ЦК України взагалі не мала би юридичного значення.

Відповідно до ч. 2 ст. 1274 ЦК України спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги.

Згідно із ч. 2 ст. 1275 ЦК України якщо від прийняття спадщини відмовився один із спадкоємців за законом з тієї черги, яка має право на спадкування, частка у спадщині, яку він мав право прийняти, переходить до інших спадкоємців за законом тієї ж черги і розподіляється між ними порівну.

Частина третя цієї ж статті встановлює правило, за яким положення цієї статті не застосовуються, якщо спадкоємець відмовився від прийняття спадщини на користь іншого спадкоємця, а також коли заповідач підпризначив іншого спадкоємця.

Отже, у разі заявления спадкоємцем відмови від прийняття спадщини на користь конкретної особи, частка у спадщині спадкоємця, який відмовився, переходить лише до цієї особи. У такому разі положення частини другої статті 1275 ЦК України не застосовуються.

Наведене свідчить, що спадкоємець за правом представлення (оскільки є спадкоємцем за законом) може відмовитися від прийняття спадщини на користь іншого спадкоємця за законом. В силу приписів ст. 1274. 1275 ЦК України частка у спадщині спадкоємця, який відмовився, переходить лише спадкоємцями, на користь якого вчинена відмова.

З огляду на зазначене є правильні висновки суду першої інстанції, про наявність у ОСОБА_2 права на спадкування після своєї двоюродної баби, ОСОБА_5 у рівних частках із ОСОБА_6 , братом спадкодавиці.

Доводи ОСОБА_1 про неправомірне включення до складу спадщини автомобіля марки HYUNDAI, моделі GETZ. 2004 року випуску, синього кольору, шасі (кузов, рама, коляска) № НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 (далі - автомобіль) є безпідставними.

Відповідно до ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Згідно з п. З ч. 1 ст. 208 ЦК України у письмовій формі належить вчиняти правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦК України усно можуть вчинятися правочини, які повністю виконуються сторонами у момент їх вчинення, за винятком правочинів. які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, а також правочинів. для яких недодержання письмової форми має наслідком їх недійсність.

Офіційним документом, який підтверджує право власності на автомобіль та його законну реєстрацію у відповідних державних органах є свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу. Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_8 , виданим Запорізьким МРЕВ-1 ДАІ ГУ УМВС України 26.08.2004, власником автомобіля є ОСОБА_4 , а не відповідачі. Факт належності автомобіля до спадкового майна підтверджується також свідоцтвом про право на спадщину законом, виданим на ім`я ОСОБА_6 , відповідно до якого він отримав у спадщину право на 1/2 частку у праві власності на спірний автомобіль.

Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Тож, твердження апелянта про тривале користування автомобілем його родиною не може впливати на його включення до складу спадщини після смерті ОСОБА_4 . Факт користування спадковим майном одним спадкоємцем не позбавляє іншого спадкоємця права на спадщину.

Оскільки автомобіль марки Ford Fusion, 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_10 в натурі не зберігся, а тому є правильні висновки суду першої інстанції, що поділу між спадкоємцями не підлягає. 

Відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Тлумачення зазначеної норми свідчить, що для задоволення вимоги про усунення перешкод у користуванні чи розпоряджанні власністю, слід обов`язково встановити наявність таких перешкод та особу, яка ці перешкоди створює.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може грунтуватися на припущеннях.

У порушення вказаного припису будь-яких доказів на підтвердження створення позивачкою перешкод відповідачам за первісним позовом у користуванні гаражем, земельною ділянкою та привласнення особистих речей подружжя ОСОБА_13 матеріали справи не містять.

Отже, суд першої інстанції обґрунтовано визнав ці обставини недоведеними.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку згідно зі статтями 76-78, 81, 89 ЦПК України, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне й обгрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц).

Цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням балансу вірогідностей. Суд повинен вирішити, чи існує вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує на довіру.

Наведені в апеляційній скарзі доводи про те, що суд не дав оцінки наявних у справі доказам не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці, та особистого тлумачення апелянтом норм матеріального та процесуального права.

У справі, яка розглядається, надано відповідь на всі істотні питання, що виникли при кваліфікації спірних відносин. Наявність у відповідача за первісним позовом (позивача за зустрічним позовом) іншої точки зору на встановлені судом обставини не спростовує законності та обґрунтованості ухваленого судового рішення та фактично зводиться до спонукання апеляційного суду до прийняття іншого рішення - на користь позивача за зустрічним позовом.

Верховний Суд неодноразово зауважував, що зважаючи на різноманітність правовідносин та обставин, які стають підставою для виникнення спорів у судах, враховуючи фактичні обставини, які встановлюються судами на підставі наданих сторонами доказів у кожній конкретній справі, суди повинні самостійно здійснювати аналіз правовідносин та оцінку релевантності і необхідності застосування правових висновків Верховного Суду в кожній конкретній справі (постанови Великої Палати Верховного Суду від 22 лютого 2022 року у справі № 201/16373/16-ц, від 08 серпня 2023 року у справі № 910/8115/19 (910/13492/21)).

Вказані та інші доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції стосовно встановлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом, які їх обґрунтовано спростовано. Вагомих, достовірних та достатніх доводів, які б спростували висновки суду першої інстанції та впливали на законність і обгрунтованість оскаржуваного судового рішення, апеляційна скарга не містить.

Отже, наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків суду першої інстанції та не дають підстав вважати, що судом порушено норми матеріального та процесуального права, про що зазначає у апеляційній скарзі заявник, колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Щодо додаткового рішення суду першої інстанції.

30 грудня 2025 року ОСОБА_2 в особі представника - адвоката Кравченко О.В. звернувся до суду із заявою, сформовану в підсистемі «Електронний суд», у якій посилаючись на те, що 25 грудня 2025 року суд першої інстанції ухвалив рішення, згідно з яким первісний позов задоволено повністю, зустрічний позов задоволено частково, просила стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 понесені судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 36 000 грн під час розгляду справи у суді першої інстанції по 18 000 грн з кожного (т.4 а.с.160-166). 

До заяви додано договір про надання правничої допомоги від 07 грудня 2023 року, укладений між адвокатом Кравченко Ю.В. та клієнтом ОСОБА_2 ; розрахунок наданих послуг за договором, як додаток №1 до договору про надання правничої допомоги від 07 грудня 2023 року підписаний між адвокатом Кравченко Ю.В. та клієнтом ОСОБА_2 ; договір про надання правничої допомоги від 07 грудня 2023 року, укладений між адвокатом Кравченко О.В. та клієнтом ОСОБА_2 ; акт №1 приймання-передачі виконаних робіт від 22 травня 2024 року складений та підписаний адвокатом Кравченко Ю.В. та клієнтом ОСОБА_2 на суму 18 000 грн, претензій сторони одна до одної не мають; розрахунок наданих послуг за договором, як додаток №1 до договору про надання правничої допомоги від 07 грудня 2023 року підписаний між адвокатом Кравченко О.В. та клієнтом ОСОБА_2 ; акт №2 приймання-передачі виконаних робіт від 29 грудня 2025 року складений та підписаний адвокатом Кравченко О.В. та клієнтом ОСОБА_2 на суму 18 000 грн, претензій сторони одна до одної не мають (т.4 а.с.167-173).

ОСОБА_1 та ОСОБА_3 кожний окремо надали заперечення на заяву про ухвалення додатково рішення (т.4 а.с.202-211, 236-241, т.5 а.с.1-10,11-20).

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, в тому числі, витрати на професійну правничу допомогу (пункт 3 частини першої статті 133 ЦПК України). 

Відповідно до частини першої та другої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно із частинами першою, другою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У відповідності до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Водночас, згідно із частиною четвертою статті 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 137 ЦПК України).

Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина шоста статті 137 ЦПК України).

Системний аналіз наведених норм дозволяє дійти висновку, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

Такий правовий висновок викладений у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц.

У постанові від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

У постанові від 20 жовтня 2021 року у справі № 757/29103/20-ц Верховний Суд зазначив, що у разі підтвердження обсягу наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, обґрунтованості їх вартості, витрати за такі послуги підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 137 ЦПК України). Визначальним у цьому випадку є факт надання адвокатом правової допомоги у зв`язку із розглядом конкретної справи.

При цьому витрати на професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137, частина восьма статті 141 ЦПК України).

Саме такою є правова позиція Верховного Суду, висловлена Об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у постановах: від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, від 22 січня 2021 року у справі № 925/1137/19, а також постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 02 грудня 2020 року у справі № 317/1209/19 (провадження № 61-21442св19), від 03 лютого 2021 року у справі № 554/2586/16-ц (провадження № 61-21197св19), Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21 (провадження № 12-14гс22).

У постанові від 28 грудня 2020 року у справі № 640/18402/19 Верховний Суд зазначив, що у разі встановлення адвокатом та клієнтом фіксованого розміру гонорару детальний опис робіт, виконаних під час надання правничої допомоги не потрібен.

З матеріалів справи вбачається, що 07 грудня 2023 року адвокат Кравченко Юрій Вікторович та ОСОБА_2 уклали договір про надання правничої допомоги (т.4 а.с.67).

Згідно з договором про надання правничої допомоги, укладеним між адвокатом та клієнтом 07.12.2023, за надання правничої допомоги клієнт сплачує адвокату гонорар згідно з розрахунком наданих послуг, що викладений у додатку № 1 до цього договору. Оплата гонорару здійснюється клієнтом не пізніше, ніж через 5 робочих днів після ухвалення рішенням судом першої інстанції.

На виконання умов договору про надання правничої допомоги від 07.12.2023 та додатку № 1 до вказаного договору адвокатом Кравченком Ю.В. були надані та оплачені послуги за загальну суму 18000 гривень 00 копійок, а саме: складання позовної заяви до ОСОБА_10 про встановлення факту родинних відносин, визнання права власності в порядку спадкування за законом 5000 гривень; складання відповіді на відзив у справі № 334/11767/23 за позовом до ОСОБА_10 про встановлення факту родинних відносин, визнання права власності в порядку спадкування за законом 4000 гривень; складання заяви про зміну предмета позову у справі № 334/11767/23 за позовом до ОСОБА_10 про встановлення факту родинних відносин, визнання права власності в порядку спадкування за законом 3000 гривень; складання клопотання про залишення без розгляду зустрічного позову ОСОБА_10 до ОСОБА_2 про скасування постанови нотаріуса, визнання права власності у порядку спадкування 2000 гривень; складання відзиву у справі № 334/11767/23 за зустрічним позовом ОСОБА_10 до ОСОБА_2 про скасування постанови нотаріуса, визнання права власності у порядку спадкування 4000 гривень (т.4 а.с.161).

Вказане підтверджується Актом приймання-передачі виконаних робіт № 1 від 22.05.2024 (т.4 а.с.171). 

07 грудня 2023 року адвокат Кравченко Ольга Василівна та ОСОБА_2 уклали договір про надання правничої допомоги (т.4 а.с.169-170).

Згідно з договором про надання правничої допомоги, укладеним між адвокатом та клієнтом 07.12.2023, за надання правничої допомоги клієнт сплачує адвокату гонорар згідно з розрахунком наданих послуг, що викладений у додатку № 1 до цього договору. Оплата гонорару здійснюється клієнтом не пізніше, ніж через 5 робочих днів після ухвалення рішенням судом першої інстанції.

На виконання умов договору про надання правничої допомоги від 07.12.2023 та додатку № 1 до вказаного договору адвокатом Кравченко О.В. були надані та оплачені послуги за загальну суму 18000 гривень, а саме: складання заперечень у справі № 334/11767/23 за зустрічним позовом ОСОБА_10 до ОСОБА_2 про скасування постанови нотаріуса, визнання права власності у порядку спадкування 4000 гривень 00 копійок; складання заяви про ухвалення додаткового рішення у справі № 334/11767/23 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про встановлення факту родинних відносин, визнання права власності в порядку спадкування за законом та за зустрічним позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про скасування постанови нотаріуса, визнання права власності у порядку спадкування 2000 гривень; участь у судовому засіданні у справі № 334/11767/23 від 02.04.2025 3000 гривень; участь у судовому засіданні у справі № 334/11767/23 від 27.11.2025 3000 гривень; участь у судовому засіданні у справі № 334/11767/23 від 18.12.2025 3000 гривень; участь у судовому засіданні у справі № 334/11767/23 від 24.12.2025 3000 гривень; Вказане підтверджується Актом приймання-передачі виконаних робіт № 2 від 29.12.2025 (т.4 а.с.172,173).

Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 02 лютого 2024 року у справі № 910/9714/22 зробив висновок, що подання стороною заяви про розподіл судових витрат не може бути ототожнене з витратами на професійну правничу допомогу, які пов`язані з розглядом справи по суті спору. Заява сторони про розподіл судових витрат є фактично заявою про подання доказів щодо витрат, які понесені стороною у зв`язку з необхідністю відшкодування правової допомоги, а тому витрати на підготовку такої заяви не підлягають відшкодуванню.

Виходячи з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), з урахуванням категорії і складності справи, а також розумності їхнього розміру, відповідачі постійно і послідовно заперечували наявність у позивачки права на спадкування після двоюрідної баби, ОСОБА_5 , що підтверджується їх позицією, викладено в заявах по суті справи та підтриманою ними в судовому засіданні, врахувавши, що витрати зі складання заяви про ухвалення додаткового рішення у справі у сумі 2000 грн не є витратами на професійну правничу допомогу, з огляду на те, що така заява є фактично заявою про надання доказів щодо витрат, які понесені стороною у зв`язку з наданням правничої допомоги, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про підтвердження їх розміру належними та допустимими доказами та про необхідність стягнення їх з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 у сумі 34 000 грн, по 17 000 грн з кожного. 

Доводи Забара М.В. про те, що інтереси ОСОБА_2 у справі представляли два адвокати, що призвело до штучного збільшення витрат на професійну правничу допомогу є безпідставними. Відповідно до положень ст. 58, 60, 61, 64 ЦПК України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника. Представником у суді може бути адвокат або законний представник. Не може бути представником в суді особа, яка бере участь у справі як секретар судового засідання, експерт, спеціаліст, перекладач та свідок або є помічником судді, який розглядає справу. Особа не може бути представником, якщо вона у цій справі представляє або представляла іншу особу, інтереси якої у цій справі суперечать інтересам її довірителя. Особа не може бути представником, якщо вона є чи була медіатором під час проведення медіації щодо спору, пов`язаного із справою, що розглядається в суді. Судді, прокурори, слідчі, працівники підрозділів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, не можуть бути представниками в суді, крім випадків, коли вони діють від імені відповідного органу, що є стороною або третьою особою в справі, чи як законні представники. У разі припинення повноважень представника на здійснення представництва особи у справі представник не може бути у цій самій справі представником іншої сторони, третьої особи на іншій стороні або третьої особи із самостійними вимогами щодо предмета спору. Логічне тлумачення наведених норм дозволяє дійти висновку, що процесуальний закон не забороняє учаснику справи мати кількох представників, як одночасно, так і послідовно. У зазначеній справі інтереси Вакуленко В.В. представляли два адвокати: Кравченко О.В. і Кравченко Ю.В. Ці адвокати надавали позивачці за первісним різні види правничої допомоги, що підтверджується актами виконаних робіт від 22.05.2024 і 29.12.2025. Після 22.05.2024 адвокат Кравченко Ю.В. правничу допомогу ОСОБА_2 не надавав.

Доводи ОСОБА_1 про те, суд першої інстанції неправомірно стягнув витрати на професійну правничу допомогу в частині надання послуг адвокатом Кравченком Ю.В., адже на день ухвалення рішення він не здійснює адвокатську діяльність. Дійсно, дія свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю адвоката Кравченка Ю.В. зупинена 05.07.2024 на підставі його заяви. Проте, зупинення адвокатської діяльності не позбавляє учасника справи права на відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, яка надана таким адвокатом. Протилежне тлумачення ставить у залежність право на відшкодування судових витрат від здійснення адвокатом адвокатської діяльності, що суперечить засаді відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення та не відповідає завданню цивільного судочинства. 

Твердження апелянта про дублювання адвокатських послуг не відповідає дійсності.
Відповідно до ч. 2 ст. 174 ЦПК України заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. У відзиві відповідач викладає заперечення проти позову (частина перша статті 178 ЦПК України). У запереченні відповідач викладає свої пояснення, міркування і аргументи щодо наведених позивачем у відповіді на відзив пояснень, міркувань і аргументів і мотиви їх визнання або відхилення (частина перша статті 180 ЦПК України). Наведене свідчить, що відзив на позовну заяву та заперечення є різними за змістом заявами по суті справи. Відтак той факт, що адвокат Кравченко Ю.В. склав відзив на зустрічну позовну заяву, а адвокат Кравченко О.В. - заперечення на зустрічну позовну заяву не є дублюванням адвокатських послуг. Також не відповідає фактичним обставинам справи твердження ОСОБА_1 про те, що відзив на зустрічну позовну заяву поданий 21 травня 2025 року. Указана заява по суті справи подана 21 травня 2024 року, в період дії свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю адвоката Кравченка Ю.В., що підтверджується відміткою канцелярії Дніпровського районного суду міста Запоріжжя.

Доводи апелянта про необгрунтоване включення заяви про зміну предмета позову до складу витрат на професійну правничу допомогу, є безпідставними. Згідно із ч. 3 ст. 49 ЦПК України до закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви. У справі, що розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, зміна предмета або підстав позову допускається не пізніше ніж за п`ять днів до початку першого судового засідання у справі.
Подання заяви про зміну предмета позову зумовлене наданням на ухвалу суду копії матеріалів спадкової справи до майна ОСОБА_5 , у яких зазначена точна сума грошових коштів, що знаходилися на банківських рахунках спадкодавиці та сума відшкодування шкоди та витрат відповідно до рішення Європейського суду з прав людини «Плетяк та інші проти України» № 11601/19 від 22.07.2021. Зміна предмета позову в частині його уточнення і доповнення безпосередньо вплинула на ціну первісного позову та судовий збір, сплачений за його подання. Тож, складання заяви про зміну предмета позову було необхідним для дотримання вимог процесуального закону.

Слід також зауважити, що з матеріалів справи вбачається, що відповідачі пстійно і послідовно заперечували наявність у позивачки за первісним позовом права на спадкування після ОСОБА_5 , що підтверджується їх позицією, викладеною в заява в заявах по суті справи та підтриманою ними в судовому засіданні.

Справа перебувала у провадженні суду два роки. За цей час представники ОСОБА_2 подали чотири заяви по суті справи, взяли участь у чотирьох судових засіданнях. Згідно із ч. 2 ст. 56 ЦПК України усі дії, вчинені в цивільному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку він замінив.

Отже, посилання апелянта на те, що спір виник між ОСОБА_2 і ОСОБА_6 , правонаступникамим якого є відповідачі за первісним позовом, на розмір витрат на професійну правничу допомогу не впливає. 

З огляду на зазначене, колегія суддів не вбачає підстав для скасування додаткового рішення Дніпровського районного суду м. Запоріжжя від 13 січня 2026 року, оскільки воно є законним та огрунтованим, а доводи апеляційної скарги його висновків не спростовують.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; від 06 вересня 2005 року; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "РуїсТоріха проти Іспанії" (RuizTorijav. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).
З огляду на те, що оскаржуване судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення - без змін.
Відповідно до підпункту "в" пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України, суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
Оскільки апеляційна скарга залишена без задоволення, підстави для нового розподілу судових витрат відсутні.
Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 – залишити без задоволення. 
Рішення Дніпровського районного суду м. Запоріжжя від 25 грудня 2025 року – залишити без змін. 
Додаткове рішення Дніпровського районного суду м. Запоріжжя від 13 січня 2026 року – залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її ухвалення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.
Повна постанова складена 22 травня 2026 року.
  Головуючий, суддя 	 Суддя 	 Суддя	
Подліянова Г.С. 	Кочеткова І.В. 	Кухар С.В.