Справа № 366/1149/25
№ апеляційного провадження: 33/824/2406/2026
Головуючий у суді першої інстанції: Ткаченко Ю.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Крижанівська Г.В.

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2026 року суддя Київського апеляційного суду Крижанівська Г.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу захисника Шурубора Вячеслава Ігоровича, подану в інтересах ОСОБА_1 , на постанову Іванківського районного суду Київської області від 16 березня 2026 року, винесену за результатами розгляду матеріалів про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , до адміністративної відповідальності за порушення ч. 1 ст. 130 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

Постановою Іванківського районного суду Київської області від 16 березня 2026 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та застосовати до нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 665,60 грн. 
Не погоджуючись із вказаною постановою захисник Шурубор В.І., який діє в інтересах ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржувану постанову та закрити провадження у справі, а також порушив питання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду.
Як на підставу поновлення строку на апеляційне оскарження захисник Шурубор В.І., який діє в інтересах ОСОБА_1 , посилається на те, що оскаржувану постанову він отримав лише 26 березня 2026 року, а тому не мав можливості ознайомитися зі її змістом в межах строку на апеляційне оскарження. Відтак, вважає, що строк на апеляційне оскарження постанови Іванківського районного суду Київської області від 16 березня 2026 року пропущено з поважних причин. 
В обґрунтування підстав для скасування оскаржуваної постанови захисник Шурубор В.І., який діє в інтересах ОСОБА_1 , посилається на те, що при розгляді справи судом першої інстанції було порушено норми матеріального та процесуального права, суд не забезпечив всебічного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин справи. Зазначає, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, однак, не погодився із результатами проведеного огляду за допомогою приладу «Alkotest». Всупереч незгоди ОСОБА_1 із результатами проведеного огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, працівник поліції не запропонував йому пройти відповідний огляд в найближчому закладі охорони здоров`я, а відтак протокол про адміністративне правопорушення складено з порушенням вимог Інструкції № 1395. Також зазначає, що в матеріалах справи відсутнє направлення на медичний огляд водія транспортного засобу до відповідного закладу охорони здоров`я, яке є обов`язковим у випадку незгоди водія з результатами огляду, проведеного працівниками поліції. Вказане також свідчить про те, що працівник поліції у встановленому законом порядку не направив ОСОБА_1 у заклад охорони здоров`я для проходження огляду на стан сп`яніння. Таким чином, огляд на стан сп`яніння ОСОБА_1 було проведено з порушенням нормативно-правових актів, які регулюють порядок проведення такого огляду, та є недійсним. Крім того, зазначена в протоколі інформація про ознаки алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 є недостовірною та спростовується наявним в матеріалах справи відеозаписом, з якого вбачається, що останній веде себе спокійно та не має порушення координації рухів, а його стан відповідає обстановці, що виникла. 
В судове засідання ОСОБА_1 та його захисник Шурубор В.І., прокурор не з`явилися, про час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, а тому, суд відповідно до вимог ст. 250, ч. 6 ст. 294 КУпАП вважав за можливе слухати справу за їх відсутності. 
Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи, наведені в апеляційній скарзі, вважаю, що підлягає поновленню строк на апеляційне оскарження, а апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено. 
Як вбачається з матеріалів справи, оскаржувану постанову суду було винесено 16 березня 2026 року за відсутності ОСОБА_1 та його захисника.
Копію постанови Іванківського районного суду Київської області від 16 березня 2026 року захисник Шурубор В.І., який діє в інтересах ОСОБА_1 , отримав в електронному кабінеті підсистеми «Електронний суд» 26 березня 2026 року.
03 квітня 2026 року захисник Шурубор В.І., який діє в інтересах ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу на вказану постанову суду. 
Враховуючи викладене, вважаю, що вказані захисником Шурубором В.І., який діє в інтересах ОСОБА_1 , причини пропуску строку на апеляційне оскарження постанови Іванківського районного суду Київської області від 16 березня 2026 року є поважними.
Приймаючи постанову про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, суд першої інстанції виходив з того, що матеріали справи про адміністративне правопорушення містять достатньо фактичних даних, які свідчать про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме у керуванні транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння. 
Апеляційний суд вважає такий висновок суду законним і обґрунтованим з огляду на наступне.
Так, до суду був наданий протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 307953 від 21 квітня 2025 року, в якому зазначено, що 21 квітня 2025 року о 20 год. 50 хв. в с. Іванків по вул. Поліська, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «TOYOTA COROLLA», д.н.з. НОМЕР_2 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку зі згоди водія проводився за допомогою приладу «Alkotest» 6810 Drager Arаm-3591», проба позитивна - 2,99 ‰,чим порушив п. 2.9а ПДР України, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП (а.с. 2).
До протоколу було долучено чек приладу Drager Alkotest 6810, акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, рапорт працівника поліції від 21 квітня 2025 року, копію протоколу про адміністративне серії ААД № 285987 від 21 квітня 2025 року, складеного відносно ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП, копії письмових пояснень ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та CD диск із відеозаписами з нагрудної камери працівника поліції(а.с. 4, 5, 6, 8, 10, 11, 12).
ОСОБА_1 не спростовував факт керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння та результати його огляду на стан алкогольного сп`яніння. 
Жодних заперечень щодо проведеного огляду та його результатів за допомогою приладу Drager Alkotest 6810 ОСОБА_1 ані в протоколі про адміністративне правопорушення, ані в акті огляду не зазначив. 
Також не виявив бажання додатково пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку в медичному закладі.
За таких обставин, суд першої інстанції дійшов законного та обґрунтованого висновку про визнання ОСОБА_1 винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Суд апеляційної інстанції відхиляє доводи захисника Шурубора В.І., який діє в інтересах ОСОБА_1 , про те, що ОСОБА_1 не погодився з результатами проведеного огляду на стан сп`яніння, однак, не зважаючи на це, працівники поліції не направили його на огляд на стан сп`яніння до медичного закладу, оскільки вказані посилання не відповідають матеріалам справи, в тому числі й відеозапису з нагрудної камери працівника поліції. 
Судом апеляційної інстанції досліджений відеозапис з нагрудної камери працівника поліції, з якого вбачається, що під час проходження огляду ОСОБА_1 не висловлював чіткої незгоди з результатами огляду на стан алкогольного сп`яніння із застосуванням приладу «Drager» та не виявив бажання пройти додатковий огляд на стан сп`яніння в медичному закладі. Крім того, в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів ОСОБА_1 підтвердив, що погоджується з результатами огляду, про що поставив свій підпис (а.с. 5, 8). 
Також суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції необхідне для проведення огляду особи на стан сп`яніння в медичному закладі, яке проводиться лише у випадку незгоди особи з результатами тесту на стан алкогольного сп`яніння із застосуванням приладу «Drager» або з метою виявлення стану наркотичного сп`яніння. Враховуючи, що ОСОБА_1 погодився з результатами його огляду на стан алкогольного сп`яніння, проведеного на місці зупинки транспортного засобу, працівники поліції не були зобов`язані складати відповідне направлення.
Апеляційний суд відхиляє як безпідставні посилання захисника Шурубора В.І., який діє в інтересах ОСОБА_1 , на те, що зазначена в протоколі інформація про ознаки алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 є недостовірною та спростовується наявним в матеріалах справи відеозаписом, з якого вбачається, що останній веде себе спокійно та не має порушення координації рухів, а його стан відповідає обстановці, що виникла, оскільки виявлення ознак алкогольного сп`яніння належить до виключної компетенції працівників поліції та не спростовує факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.
Враховуючи викладене, апеляційна скарга захисника Шурубора В.І., подана в інтересах ОСОБА_1 , підлягає залишенню без задоволення, а постанова Іванківського районного суду Київської області від 16 березня 2026 року - залишенню без змін.
Керуючись ст. 294 КУпАП, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання захисника Шурубора Вячеслава Ігоровича, подане в інтересах ОСОБА_1 , про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Іванківського районного суду Київської області від 16 березня 2026 року - задовольнити.
Поновити ОСОБА_1 , строк на апеляційне оскарження постанови Іванківського районного суду Київської області від 16 березня 2026 року.
Апеляційну скаргу захисника Шурубора Вячеслава Ігоровича, подану в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення.
Постанову Іванківського районного суду Київської області від 16 березня 2026 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.
Суддя Г.В. Крижанівська