Справа № 333/2098/25 
Провадження № 1-кп/333/348/26

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 червня 2026 року       м. Запоріжжя
Комунарський районний суд міста Запоріжжя у складі:
головуючої судді ОСОБА_1 
суддів ОСОБА_2 
ОСОБА_3 
за участі секретаря судового засідання ОСОБА_4 
прокурора ОСОБА_5 
захисника обвинуваченого ОСОБА_6 
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за № 62022080010000009 відносно: 
ОСОБА_7 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Луганське, Джанкойського району, АР Крим, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.

ОСОБА_7 , будучи громадянином України, службовою особою -працівником правоохоронного органу, перебуваючи на посаді інспектора відділу реагування патрульної поліції Мелітопольського районного управління поліції ГУ НП в Запорізькій області, маючи достатній рівень освіти, спеціальних знань і життєвого досвіду для розуміння факту захоплення та подальшого утримання рф території Мелітопольського району та інших населених пунктів Запорізької області, усвідомлюючи проведення активної підривної діяльності проти України представниками спецслужб, правоохоронних та інших органів державної влади рф, бажаючи допомогти окупаційній адміністрації рф та зробити свій особистий внесок для утворення та функціонування на території Запорізької області та, зокрема, м. Мелітополь системи органів державної влади рф, у тому числі правоохоронної, з метою становлення і зміцнення окупаційної влади та недопущення контролю Української влади, в порушення вимог ст. 65 Конституції України, якою передбачено обов?язок громадян України щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, приблизно з початку квітня 2022 року, але не пізніше 23 травня 2022 року (більш точного часу не встановлено) і до теперішнього часу, в період проведення військових дій на території Запорізької області, використовуючи теоретичні знання і практичні навики, отримані в Україні, перейшов на бік ворога, надавши добровільну згоду на співпрацю з окупаційною владою рф, після чого виконував вказівки і розпорядження керівників окупаційної адміністрації рф, повідомив останнім інформацію щодо особистих даних та адрес проживання співробітників Мелітопольського РУП ГУНП в Запорізькій області, а також місць схову службового автотранспорту, проводив перевірку документів та транспорту громадян, здійснював патрулювання на території м. Мелітополя Запорізької області, усвідомлюючи, що в період збройного конфлікту, в умовах воєнного стану, вказане шкодить суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України.
Так, ОСОБА_7 з власної ініціативи добровільно розпочав «службу» в підпорядкуванні окупаційної адміністрації рф, а саме у незаконному правоохоронному органі, створеному на тимчасово окупованій території м. Мелітополь Запорізької області, завдаючи шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України.
Таким чином, ОСОБА_7 вчинив перехід на бік ворога в період збройного конфлікту, в умовах воєнного стану, тобто державну зраду.
Суд вважає наведене вище обвинувачення доведеним та кваліфікує дії ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 111 КК України як державна зрада, тобто діяння, умисно вчинене громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України шляхом переходу на бік ворога в період збройного конфлікту в умовах воєнного стану.

Обґрунтування застосування судом in absentia

У судовому засіданні допит обвинуваченого ОСОБА_7 не здійснювався через проведення судового розгляду у порядку спеціального судового провадження на підставі ч.3 ст. 323 КПК України, при цьому обвинувачений викликався до суду як за місцем свого проживання, так і через засоби масової інформації у передбачений законом спосіб, однак у судові засідання не з`явився.
Зважаючи на специфіку спеціального судового провадження, відповідно до ч. 3 ст. 323 КПК України, суд, зберігаючи неупередженість та безсторонність, надає особливого значення охороні прав та законних інтересів обвинуваченого як учасника кримінального провадження, яке відбувається за його відсутності, забезпеченню повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб до обвинуваченого була застосована належна правова процедура в контексті приписів ст. 2 КПК України з дотриманням всіх загальних засад кримінального провадження з урахуванням особливостей, встановлених виключно законом. Ці особливості вимагають від суду прискіпливої оцінки кожного поданого доказу обвинувачення, відтак поріг вимогливості до доказування у даному випадку має бути підвищений.
Судом встановлено, що дане кримінальне провадження за відсутності обвинуваченого (in absentia) відповідає загальним засадам кримінального провадження, з урахуванням особливостей, встановлених законом. Стороною обвинувачення та судом використані всі передбачені законом можливості для дотримання прав обвинуваченого, зокрема, право на захист, на доступ до правосуддя, таємницю спілкування, невтручання у приватне життя.
Тому, дане кримінальне провадження здійснювалось за обов`язковою участю захисника ОСОБА_8 , який був забезпечений державою з Південно-Східного міжрегіонального центру з надання безоплатної правничої допомоги.
Захисник ОСОБА_8 у судовому засіданні зазначив, що не мав можливості зв`язатися з обвинуваченим і з`ясувати у нього правову позицію щодо пред`явленого обвинувачення. Водночас, захисник належним чином приймав участь у реалізації права на захист обвинуваченого ОСОБА_7 під час судового розгляду та висловив свою позицію з приводу недоведеності вини останнього у даному кримінальному провадженні. 
Судом визнано загальновідомим і таким, що не потребує доказуванню в межах даного кримінального провадження, що тимчасова окупація з боку російської федерації частини території України (у т.ч. м. Мелітополя, Запорізької області), яка розпочалася із повномасштабного вторгнення збройних сил російської федерації на територію України 24 лютого 2022 року, а також анексія з боку рф частини території України є загально відомими фактами, які не потребують окремого судового доказування.
Дослідивши під час спеціального судового провадження в судовому засіданні надані стороною обвинувачення докази, суд вважає, що винуватість ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину підтверджується наступними доказами.

Докази, які досліджені судом в ході розгляду кримінальної справи

Відповідно до ст.ст. 84-85 КПК України, доказами у кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставини, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.
Дослідивши під час спеціального судового провадження в судовому засіданні надані стороною обвинувачення докази, суд вважає, що винуватість ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України підтверджується наступними дослідженими під час судового розгляду доказами.

Фактичними даними, що містяться в показаннях допитаних під час судового розгляду свідків, а саме:

Фактичними даними, що містяться в наступних джерелах доказів:

- наказом від 11.09.2017 №447 о/с «По особовому складу» Національної поліції України Головного управління національної поліції в Запорізькій області, яким призначено та встановлено посадовий оклад лейтенанта поліції ОСОБА_7 , інспектором сектора водної поліції відділу превенції Мелітопольського відділу поліції, з посадовим окладом 2400 гривень, увільнивши його з посади інспектора сектора дорожнього нагляду відділу превенції цього відділу поліції, у зв?язку з організаційно-штатними змінами, за ініціативою поліцейського;
- наказом від 12.01.2021 №18 о/с «По особовому складу» Національної поліції України Головного управління національної поліції в Запорізькій області, яким відповідно до статті 65 Закону України «Про Національну поліцію» призначено старшого лейтенанта поліції ОСОБА_7 інспектором відділу реагування патрульної поліції Мелітопольського районного управління поліції, з посадовим окладом 2400 гривень, увільнивши його з посади інспектора сектору водної поліції відділу превенції Мелітопольського відділу поліції, у зв?язку зі скороченням штатів або проведенням реорганізації, за ініціативою поліцейського. Згідно з наказом МВС України від 06.04.2016 № 260 встановлено щомісячну надбавку за специфічні умови проходження служби в поліції у розмірі 40% посадового окладу з урахуванням окладу за спеціальним званням та надбавки за стаж служби;
- наказом від 10.03.2022 № 252 Головного управління національної поліції в Запорізькій області «Про необхідність прибуття поліцейських, державних службовців до найближчих населених пунктів територія яких підконтрольна Державі Україна», яким наказано поліцейським, державним службовцям, цивільному персоналу районних управлінь, відділів, відділень поліції, інших підпорядкованих підрозділів ГУНП в Запорізькій області, за наявності безпечного шляху пересування, прибути до найближчих населених пунктів, територія яких підконтрольна Державі Україна для переходу у підпорядкування керівника відповідного управління, відділу та відділення поліції ГУНП в Запорізькій області, що дислокується та обслуговує зазначену територію;
- наказом від 04.04.2022 № 282 Головного управління національної поліції в Запорізькій області «Про тимчасове визначення місця розташування (дислокації) територіальних підрозділів (відділів, відділень), підпорядкованих (окремих) підрозділів ГУНП в Запорізькій області та необхідності прибуття поліцейських, державних службовців і працівників (цивільного персоналу) територіальних підрозділів (відділів, відділень), підпорядкованих (окремих) підрозділів ГУНП в Запорізькій області, територія обслуговування (дислокації) яких захоплена окупаційними військами російської федерації до м. Запоріжжя;
- листом Головного управління національної поліції в Запорізькій області №102/01/13-2022 від 26.03.2022 «Про порядок прибуття поліцейських, державних службовців та цивільного персоналу, а також членів їх сімей до ГУНП в Запорізькій області»;
- Наказом від 23.05.2022 №435 о/с «По особовому складу» Національної поліції України Головного управління національної поліції в Запорізькій області про звільнення старшого лейтенанта поліції ОСОБА_7 зі служби за п.6 ч.1 ст. 77 ЗУ «Про Національну поліцію» у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби;
- біографічною довідкою на ОСОБА_7 , з якої вбачається, що останній з 2007 року до 2022 року безперервно перебував на службі в органах внутрішніх справ України;
- протоколом про результати зняття інформації з електронних телекомунікаційних мереж від 15.06.2022 року абонента спостереження ОСОБА_7 за абонентським номером НОМЕР_1 , протоколом огляду предмета від 25.02.2025 з додатком DVD-R диском, а саме: аудіо- та текстові файли, на яких збережені відомості та записи телефонних розмов інспектора відділу реагування патрульної поліції Мелітопольського РУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_7 , з яких встановлено, що останній вступив до незаконного формування «народна милиция», яка організована окупаційними військами російської федерації на території м. Мелітополь Запорізької області та приступив до виконання завдань окупаційної влади; 
- протоколом про результати зняття інформації з електронних телекомунікаційних мереж від 10.05.2022 року абонента спостереження ОСОБА_7 за абонентським номером НОМЕР_2 , протоколом огляду предмету від 12.05.2022 та додатком DVD-R диском, з яких встановлено телефонні розмови ОСОБА_7 з іншими абонентами за період з 05.05.2022 по 09.05.2022 з приводу організаційних питань служби у незаконному формуванні «народна милиция». 
Так, 06.05.2022 о 11:53 на номер НОМЕР_2 надійшов телефонний дзвінок від абонента НОМЕР_3 (невідомий 7) та відбулась розмова наступного змісту:
??ОСОБА_7: Алле.
??Невідомий 7: Алё, через час они примерно будут. Слушай, а там в 12 боксе что-то лежит ваше, да?
??ОСОБА_11: Да, да, да.
??Невідомий 7: Пусть ребята зайдут на дежурную часть возьмут, там есть я так понял, эти, ключи от двенадцатого бокса. Откроют, возьмут, закроют и принесут назад.
??ОСОБА_11: Там мигалки. Их забрать и все.
??Невідомий 7: Все. В дежурную часть от двенадцатого бокса. Сходите
??ОСОБА_7: Хорошо. Спасибо.

ІНФОРМАЦІЯ_2 о 11:53 ОСОБА_7 здійснив вихідний дзвінок до абонента НОМЕР_4 , якого в розмові називає ОСОБА_9 , з яким відбулась розмова наступного змісту:??
ОСОБА_9: Алло .
??ОСОБА_7: Алло , ОСОБА_9. Чтобы не ждать, ты можешь в дежурки взять ключ от двенадцатого бокса?
??ОСОБА_9: Да я ж не знаю где у Вас дежурка?
??ОСОБА_11: Нуу на входе. Там написано будет в коридоре, дежурная
??ОСОБА_9: На входе это где? Это та по ломаной лестнице на второй этаж?
(…)
??ОСОБА_11: С приуса хотели туда ставить? С приуса ж решили мигалку ставить?
??ОСОБА_9: С приуса мы как раз на синюю ставим тебе.
?? ОСОБА_11 : А, она там просто лежит.
??ОСОБА_9: Я просто, привезли блоки управления, все положили тоже там.
?? ОСОБА_11 : Ааа. Все ясненько. Все не отвлекаю.
??
07.05.2022 0 20:45 надійшов телефонний дзвінок від абонента НОМЕР_5 « ОСОБА_12 », тривалість 01 хв. 06 с.
?? ОСОБА_11 : Алле. 
?? ОСОБА_12 : Че там?
?? ОСОБА_11 : Не порядочек все, ОСОБА_19 только не могу дозвониться, ну в принципе всю бригаду уже собрал.
- ОСОБА_12 : Смотри ГБР тоже я предупридил, рейд устроят завтра по городу, по Кириловке.
??ОСОБА_7: Угу.
??- ОСОБА_12 : Вот, но надо еще кого-то взять, большой колоной будем выходить короче.
- ОСОБА_11 : Ну, я взял еще двоих вот этих ДПС-ников, еще они будут завтра утром.
?? ОСОБА_12 : Тоже в рейд?
?? ОСОБА_11 : Да, да, да!
?? ОСОБА_12 : Ага, ладно.
?? ОСОБА_11 : Так, что будет банда у нас.
?? ОСОБА_12 : 
ОСОБА_14 : Что на 9-ть, да тогда?.
?? ОСОБА_12 : Давай !
??ОСОБА_7: Все спокойной ночи, себя береги.

- протоколом про результати зняття інформації з електронних телекомунікаційних мереж від 28.06.2022 року абонента спостереження ОСОБА_7 за абонентським номером НОМЕР_2 , протоколом огляду предмету від 08.07.2022 та додатком DVD-R диском, з яких встановлено телефонні розмови ОСОБА_7 з іншими абонентами за період з 10.05.2022 по 17.06.2022 з приводу організаційних питань служби у незаконному формуванні «народна милиция», яка організована окупаційними військами російської федерації на території м. Мелітополь Запорізької області та приступив до виконання завдань окупаційної влади. 
- протоколом огляду речей і документів від 11.12.2024: клопотання про дозвіл на проведення негласної слідчої (розшукової) дії №59/14К-1499т від 31.10.2022; ухвалу слідчого судді Запорізького апеляційного суду №10/4437т від 02.11.2022; протокол за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії - зняття інформації з електронних інформаційних систем №59/14/993т від 10.11.2022.
Протоколом за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії - зняття інформації з електронних інформаційних систем від 10.11.2022, а саме зняття інформації з електронних інформаційних систем щодо месенджеру «Telegram» мобільного телефону НОМЕР_6 . З якого судом встановлено, що між ОСОБА_16 в месенджері «Telegram» із НОМЕР_7 та користувачем «Telegram» із НОМЕР_8» (вірогідно громадянин рф ОСОБА_17 - службовець міністерства економічного розвитку рф, т.зв «куратор» окупованих територій від рф) відбувалось спілкування, в тому числі з приводу фінансування створеного так званого правоохоронного органу та 14.06.2022 року ОСОБА_16 надісланий перелік співробітників мовою оригіналу «Главного управления МВД в Запорожской области» за травень 2022 року, серед яких під порядковим номером 95 значиться ОСОБА_7 - «начальник отдела транспортной милиции». Також 14.06.2022 року надісланий файл з відомістю про заробітну плату за квітень 2022 року мовою оригіналу «Главного управления МВД в Запорожской области», в якій під номером 83 значиться ОСОБА_7 - «начальник отдела транспортной милиции» сума утримання вказана 50 000 руб.
Будь-яких інших доказів в ході судового розгляду сторонами, які були вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, визначений КПК України, враховуючи, що суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість у ході розгляду даного кримінального провадження створив їм необхідні умови для реалізації ними їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, надано не було.
У ряді складів кримінальних правопорушень, у тому числі, передбачених ст. 111 КК України важливе значення має добровільність.
Наведеними вище доказами у їх сукупності та взаємозв`язку, підтверджується беззаперечне свідчення невимушеності поведінки ОСОБА_18 та відсутності будь-якого примусу щодо нього, а відтак, і цілковитої добровільності його дій.
Окрім того, окупація території Запорізької області та встановлення на цій території окупаційних органів влади, мала відкритий характер, а тому ОСОБА_18 ,, який був діючим працівником правоохоронного органу, очевидно усвідомлював суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачав його суспільно небезпечні наслідки і бажав їх настання, тобто діяв з прямим умислом.
Суд враховує, що практика Європейського суду з прав людини вказує на необхідність оцінювати докази, керуючись критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою (Рішення ЄСПЛ від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» п. 43). Також має братися до уваги якість доказів, включаючи те, чи не ставлять обставини, за яких вони були отримані, під сумнів їхню надійність та точність (Рішення ЄСПЛ від 11.07.2013 у справі «Веренцов проти України» - п.86).
Вищевказані письмові докази узгоджуються між собою, не містять суперечностей, які б могли поставити під сумнів їх правдивість та достовірність.

Крім того, з метою оцінки вказаних вище доказів за ознаками належності, допустимості та достовірності, встановлення інших обставин, що мають значення для цього кримінального провадження, а також вирішення питань, що вирішуються судом при ухваленні вироку, судом досліджено такі процесуальні рішення, документи та інші матеріали:
- постанова від 29.09.2023 про зміну групи прокурорів у кримінальному провадженні №62022080010000009 від 23.03.2022;
- клопотання від 01.04.2022 про надання дозволу на проведення негласних слідчих (розшукових) дій по кримінальному провадженню №62022080010000009 від 23.03.2022;
- ухвала слідчого судді Запорізького апеляційного суду від 04.04.2022 про надання дозволу на проведення негласної слідчої (розшукової) дії, а саме: зняття інформації з електронних комунікаційних мереж, за матеріалами кримінального провадження №62022080010000009 від 23.03.2022 у відношенні ОСОБА_7 , який для передавання інформації використовує засіб електронної комунікації (телекомунікації) - мобільний телефон з номером мобільного оператора НОМЕР_1 
- доручення керівника Першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Мелітополі) ТУ ДБР, розташованого у м. Мелітополі про проведення негласних слідчих розшукових дій по кримінальному провадженню №62022080010000009 від 23.03.2022;
- доручення про проведення слідчих (розшукових) дій та опрацювання інформації, отриманої за результатами проведення НС(Р)Д від 19.02.2025 № 31/1-3248-22 
- клопотання слідчого Першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Мелітополі) ТУ ДБР, розташованого у м. Мелітополі від 25.04.2022, погоджено прокурором відділу Запорізької обласної прокуратури про надання дозволу на проведення негласних слідчих (розшукових) дій по кримінальному провадженню №62022080010000009 від 23.03.2022;
- ухвала слідчого судді Запорізького апеляційного суду від 26.04.2022 про надання дозволу на проведення негласної слідчої (розшукової) дії, а саме: зняття інформації з електронних комунікаційних мереж, за матеріалами кримінального провадження №62022080010000009 від 23.03.2022 у відношенні ОСОБА_7 з абонентського номера телефону оператора мобільного зв`язку НОМЕР_2 , що знаходиться в користуванні ОСОБА_7 ;
- доручення слідчого Першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Мелітополі) ТУ ДБР, розташованого у м. Мелітополі про проведення негласних слідчих розшукових від 29.04.2022 № 17-01/59т;
- доручення керівника Першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Мелітополі) ТУ ДБР, розташованого у м. Мелітополі від 17.05.2022 № 17-01-2319 про проведення негласних слідчих розшукових дій по кримінальному провадженню №62022080010000009 від 23.03.2022;
- доручення керівника Першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Мелітополі) ТУ ДБР, розташованого у м. Мелітополі про проведення слідчих (розшукових) від 07.07.2022 № 17-01-4454;
- клопотання від 09.12.2024 прокурора про надання дозволу на використання результатів проведення негласних слідчих (розшукових) дій у кримінальному провадженні №62022080010000009 від 23.03.2022;
- ухвала слідчого судді Запорізького апеляційного суду від 09.12.2024, якою надано дозвіл на використання результатів проведеної негласної (розшукової) дії в рамках кримінального провадження № 22022080000000031 від 02.03.2022 за ч.2 ст.28, ч.2 ст.111, ч.5 ст.111-1 КК України в іншому кримінальному провадженні - № 62022080010000009 від 23.03.2022 за підозрою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.111 КК України.
Відомості, встановлені у зазначених документах, не є доказами винуватості обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченго ч.2 ст. 111 КК України. Водночас, ці дані свідчать про дотримання норм чинного кримінального процесуального законодавства під час здійснення досудового розслідування по даному кримінальному провадженню.

Оцінка суду

При вирішенні питання про допустимість та належність досліджених доказів суд враховує, що Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за цим правилом, саме національні суди повноважні оцінювати надані ним докази (параграф 34 рішення у справі «Тейскера де Кастро проти Португалії» від 09.06.1998 року, параграф 54 рішення у справі «Шабельника проти України» від 19.02.2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією, а саме: на свободу, особисту недоторканість, на повагу до приватного і сімейного життя (статті 5, 8 Конвенції) тощо.
Окрім цього, відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод, а також практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Європейський суд з прав людини у п. 65 справи «Коробов проти України» (заява № 39598/03, остаточне рішення від 21.10.2011 р.) зазначив, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірланд проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), n. 161, Series А., заява № 25). Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.
Аналізуючи вище перелічені докази в їх сукупності, провівши судовий розгляд в межах висунутого обвинувачення, відповідно до обвинувального акту, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому досліджені всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів, з точки зору достатності та взаємозв`язку, а також в сукупності з показаннями свідків, суд приходить до висновку, що вказані докази належні, оскільки вони підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню, допустимі, оскільки вони отримані в порядку встановленому КПК України, достовірні, оскільки фактичні дані отримані з цих доказів, не спростовані жодним іншим доказом, наданим сторонами кримінального провадження. 
Під час судового розгляду стороною захисту не ставилось питання щодо визнання будь-яких доказів сторони обвинувачення недостовірними чи недопустимими.
Проаналізувавши досліджені докази у справі в сукупності, суд вважає їх достовірними, допустимими, об`єктивно та послідовно підтверджуючими одне одного та винність ОСОБА_7 у скоєнні злочину за викладених у вироку обставинах. 
Суд приймає, як належні та достатні докази показання свідків, оскільки їх покази були послідовними щодо обставин, які мали істотне значення для правильного вирішення справи - часу, місця, способу вчинення кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила, були логічними та узгоджуються з іншими дослідженими судом доказами. 
Під час вивчення матеріалів кримінального провадження також не виявлено даних, які б давали підстави вважати, що свідки з будь-яких причин обмовили чи могли обмовити обвинуваченого у інкримінованому йому злочині.
Дорученням Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Донецькій та Запорізькій областях адвоката ОСОБА_6 уповноважено у межах процесуальних прав і обов`язків, визначених ст. ст. 46, 47 КПК України, забезпечити безоплатну вторинну правову допомогу ОСОБА_7 . 
Згідно з ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 29.04.2025 відносно ОСОБА_7 здійснювалось спеціальне судове провадження. У судовому засіданні приймав участь захисник ОСОБА_6 , який був захисником на стадії досудового розслідування, отже останній обізнаний з матеріалами кримінального провадження від початку здійснення спеціального досудового розслідування. Захисник ОСОБА_6 в судовому засіданні щодо розгляду даної справи в порядку спеціального судового провадження покладалася на розсуд суду.
Захисник обвинуваченого здійснював активні дії, спрямовані на захист обвинуваченого: приймав участь у допиті свідків та дослідженні доказів, виступав у дебатах та зазначив, що вина обвинуваченого не доведена, а кваліфікація кримінального правопорушення не відповідає дійсності.
Враховуючи наведене, суд вважає, що стороною обвинувачення та захисту вживалися достатні заходи щодо дотримання прав ОСОБА_7 , як підозрюваного, так і обвинуваченого на захист та доступ до правосуддя, з урахуванням здійснення спеціального досудового розслідування та спеціального судового провадження.
У свою чергу суд звертає увагу на те, що судом були належним чином вжиті усі необхідні заходи повідомлення та інформування обвинуваченого ОСОБА_7 про дати слухання справи, а також дотримані його права на належне представництво у суді. Останній повідомлявся у передбачений законом спосіб через опублікування виклику у газеті «Урядовий кур`єр», оголошення про його виклик також публікувались на офіційному веб-сайті судової влади України.

Мотиви призначення покарання та ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку і положення закону, якими керувався суд

При призначенні покарання, згідно з вимогами ст. ст. 65-67 КК України та роз`ясненнями, що містяться в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» (з наступними змінами), суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного, та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання, а також вимоги ч. 2 ст. 50 КК України, якою передбачено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами. 
Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження нових злочинів.
Зазначене узгоджується із положеннями ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч. 1 ст. 9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України, якою встановлено, що кожен (…) при встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено згідно із законом.
При цьому, суд враховує позицію ЄСПЛ, що кримінальне покарання переслідує, як прийнято вважати, подвійну мету покарання і стримування від вчинення нових злочинів.
Як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і у справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистого надмірного тягаря для особи».

Призначаючи покарання суд виходить із наступного

Частина 2 ст. 61 Конституції України передбачає, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.
Обставин, які, відповідно до ст.ст. 66, 67 КК України, пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.
При призначенні покарання ОСОБА_7 суд виходить із положень статті 65 КК України, а саме: з принципів законності, справедливості, індивідуалізації, а також достатності покарання для виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. 
При цьому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_7 злочину, який відповідно до вимог ст.12 КК України є особливо тяжким, суспільну небезпечність та характер скоєного злочину (проти національної безпеки, проти миру, безпеки людства та міжнародного порядку), особу обвинуваченого: раніше не судимого, має постійне місце мешкання на тимчасово окупованій території, його вік та стан здоров`я. 
Так, ОСОБА_7 вчинив особливо тяжкий злочин, раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, мешкає на тимчасово окупованій території України.
На підставі викладеного, суд приходить до висновку про необхідність призначення ОСОБА_7 покарання у вигляді позбавлення волі в межах санкції статті, з конфіскацією майна.
Також, суд вирішуючи питання щодо застосування таких видів додаткового покарання, як позбавленням спеціального звання та позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю, враховує, що ОСОБА_7 скоїв злочин в умовах воєнного стану, об`єктом якого є основи національної безпеки України, який направлений на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній чи інформаційній безпеці України. Виходячи з цього, суд застосовує до обвинуваченого ОСОБА_7 додаткові покарання у виді позбавлення спеціального звання «старший лейтенант поліції» та у виді позбавлення права обіймати будь-які посади в органах державної влади України (в тому числі правоохоронних) та місцевого самоврядування.
Вказана правова позиція узгоджується з висновками суду касаційної інстанції, яка викладена у постанові колегії Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 22.05.2018 року по справі № 753/18479/16-к (провадження № 51-520км18) та постанові колегії Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 21.06.2022 року по справі № 171/869/21 (провадження № 51-838км22).
В даному випадку суд вважає, що буде справедливим та співмірним покарання особі, яка визнана винуватою у здійсненні державної зради, яке унеможливить у певний період часу у майбутньому бути представником як державної влади в Україні, так і місцевого самоврядування.
Крім того, суд приходить до висновку, що за викладених вище обставин кримінального провадження та особи обвинуваченого, призначене судом покарання буде цілком справедливим та пропорційним, необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ОСОБА_7 нових кримінальних правопорушень, відповідатиме меті покарання, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між захищуваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності.
Початок строку відбування покарання ОСОБА_7 слід обраховувати з моменту звернення вироку до виконання, тобто із дня фактичного його затримання.
Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 18.02.2025 на майно, яке належать ОСОБА_7 з огляду на призначення їй додаткового покарання у вигляді конфіскації майна, слід залишити незмінним до приведення вироку до виконання в частині конфіскації всього належного майна обвинуваченого.
Процесуальні витрати по справі відсутні.
Речові докази по справі відсутні.
Керуючись ст. ст. 323, 369-376, 615 КПК України суд, 

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_7 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України та призначити йому покарання у виді 15 (п`ятнадцяти) років позбавлення волі, з конфіскацією всього належного йому майна.
На підставі ст. 54 КК України позбавити ОСОБА_7 спеціального звання «старший лейтенант поліції».
На підставі ст. 55 КК України позбавити ОСОБА_7 права обіймати посади в органах державної влади (в тому числі правоохоронних) та органах місцевого самоврядування строком на 3 (три) роки.
Початок строку відбування покарання ОСОБА_7 рахувати з моменту приведення вироку до виконання, тобто із дня його фактичного затримання.
Арешт, накладений ухвалою слідчого Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 18.02.2025, на майно, яке на праві приватної власності належить ОСОБА_7 - залишити без змін до фактичного виконання вироку в частині конфіскації всього належного ОСОБА_7 майна на користь держави. 
Вирок може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду через Комунарський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок суду не набрав законної сили.
Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.
Копію вироку після проголошення негайно вручити захиснику та прокурору.
Інформацію про ухвалений вирок, опублікувати у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження, згідно з положеннями статті 297-5 КПК України, та на офіційному веб-сайті суду.

Головуючий суддя ОСОБА_1 

суддя    ОСОБА_2 

суддя   ОСОБА_3