154/2454/26 
3/154/928/26

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 липня 2026 року м. Володимир
Суддя Володимирського міського суду Волинської області Вітер І.Р., розглянувши матеріали, які надійшли з Головного управління ДПС у Волинській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , фізичної особи — підприємця, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , діяльність здійснює у магазині « ІНФОРМАЦІЯ_2 », за частиною першою статті 155-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення,
ВСТАНОВИВ:
 
Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення № 003198/264 від 05 червня 2026 року ФОП ОСОБА_1 , відповідно до акта фактичної перевірки від 05 червня 2026 року № 004484, не забезпечила проведення розрахункової операції через реєстратор розрахункових операцій або програмний реєстратор розрахункових операцій та не видала покупцеві розрахунковий документ — фіскальний чек установленої форми та змісту, чим порушила вимоги пунктів 1, 2 статті 3 Закону України від 06 липня 1995 року № 265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг».
Такі дії кваліфіковані за частиною першою статті 155-1 КУпАП як порушення встановленого законом порядку проведення розрахунків у сфері торгівлі.
У протоколі про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 власноруч зазначила: «не видала чек по неуважності».
ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причин неявки суду не повідомила, заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи не подала.
Частиною першою статті 268 КУпАП встановлено право особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, користуватися правничою допомогою та бути присутньою при розгляді справи. Водночас ця норма допускає розгляд справи за відсутності особи, якщо є дані про її своєчасне повідомлення та від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. Обов`язкова присутність особи при розгляді справи за частиною першою статті 155-1 КУпАП законом не передбачена. 
За таких обставин суд вважає можливим розглянути справу за відсутності ОСОБА_1 на підставі наявних у справі доказів.
Відповідно до статті 245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом. 
Згідно зі статтею 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність чи відсутність правопорушення, винуватість особи та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Такі дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, іншими документами та технічними засобами. 
Відповідно до статті 252 КУпАП суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному й об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. 
Дослідивши матеріали справи, суд установив такі обставини.
З акта фактичної перевірки від 05 червня 2026 року № 004484 убачається, що 04 червня 2026 року в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_2 », розташованому за адресою: АДРЕСА_2 , де здійснює господарську діяльність ФОП ОСОБА_1 , до початку фактичної перевірки проведено контрольну розрахункову операцію — придбано квіти на загальну суму 155 грн із розрахунком готівкою.
Зазначену розрахункову операцію через зареєстрований програмний реєстратор розрахункових операцій із фіскальним номером 4000880151 не проведено, відповідний розрахунковий документ у паперовій або електронній формі покупцеві не надано.
В акті також зазначено, що після проведення контрольної операції ОСОБА_1 продовжувала здійснювати розрахункові операції через ПРРО. Долучений до матеріалів справи Х-звіт за 04 червня 2026 року містить відомості про одну готівкову операцію на суму 155 грн, проведену пізніше, та не відображає контрольної розрахункової операції, проведеної до початку перевірки.
Акт фактичної перевірки підписаний ОСОБА_1 ; у графі щодо зауважень до акта нею зазначено, що зауважень немає. Наведені відомості підтверджуються актом перевірки, протоколом, Х-звітом та іншими матеріалами справи.
При цьому суд не покладає в основу висновку про винуватість інші виявлені під час перевірки можливі порушення чи розбіжності, які не були поставлені ОСОБА_1 у вину у протоколі про адміністративне правопорушення, та вирішує справу виключно в межах сформульованого адміністративного обвинувачення.
Пунктом 1 статті 3 Закону України № 265/95-ВР передбачено обов`язок суб`єктів господарювання проводити розрахункові операції на повну суму покупки через зареєстровані, переведені у фіскальний режим роботи РРО або через зареєстровані фіскальним сервером контролюючого органу ПРРО зі створенням у паперовій та/або електронній формі відповідного розрахункового документа.
Пунктом 2 статті 3 цього Закону встановлено обов`язок надавати особі, яка отримує товар, розрахунковий документ установленої форми та змісту на повну суму проведеної операції, створений у паперовій та/або електронній формі. 
Отже, встановлений законом порядок проведення розрахунків передбачає два взаємопов`язані обов`язки: провести операцію на повну суму через належним чином зареєстрований РРО або ПРРО та надати покупцеві створений під час такої операції розрахунковий документ.
Частиною першою статті 155-1 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за порушення встановленого законом порядку проведення розрахунків у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг. 
Сукупність досліджених доказів підтверджує, що ОСОБА_1 , здійснюючи розрахунок за продані квіти вартістю 155 грн, не провела цю операцію через зареєстрований ПРРО та не видала покупцеві відповідний розрахунковий документ.
Її власноручне пояснення в протоколі: «не видала чек по неуважності» узгоджується з актом фактичної перевірки та Х-звітом, підтверджує факт невидачі чека і не містить заперечення щодо обставин проведення розрахункової операції.
Посилання на неуважність не виключає адміністративної відповідальності. Відповідно до статті 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається умисним, коли особа усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності та бажала або свідомо допускала настання шкідливих наслідків, а згідно зі статтею 11 КУпАП правопорушення визнається вчиненим з необережності, якщо особа передбачала можливість настання шкідливих наслідків, але легковажно розраховувала на їх відвернення, або не передбачала їх, хоча повинна була і могла передбачити. 
ОСОБА_1 як фізична особа — підприємець, яка безпосередньо здійснювала продаж товару та приймала готівкові кошти, повинна була і могла забезпечити проведення розрахункової операції через ПРРО та видачу покупцеві фіскального чека. Тому її пояснення про неуважність свідчить про необережну форму вини, але не спростовує події та складу адміністративного правопорушення.
Таким чином, суд визнає доведеним, що ОСОБА_1 порушила встановлений законом порядок проведення розрахунків у сфері торгівлі, а її дії правильно кваліфіковані за частиною першою статті 155-1 КУпАП.
Вирішуючи питання про вид і розмір адміністративного стягнення, суд відповідно до статті 33 КУпАП враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушниці, ступінь її вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність. 
Суд враховує, що предметом порушення була одна розрахункова операція на суму 155 грн, ОСОБА_1 фактичних обставин невидачі чека не заперечувала, пояснивши порушення неуважністю, а матеріали справи не містять відомостей про негативні наслідки чи попереднє притягнення її до адміністративної відповідальності за аналогічне правопорушення.
Обставин, що обтяжують відповідальність, судом не встановлено.
Водночас підстав для звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за малозначністю на підставі статті 22 КУпАП суд не вбачає, оскільки предметом правової охорони є встановлений державою порядок обліку та проведення розрахункових операцій, а невелика вартість товару сама собою не усуває суспільної шкідливості порушення цього порядку.
Суд ураховує, що ОСОБА_1 здійснює господарську діяльність як фізична особа — підприємець та безпосередньо здійснювала розрахункову операцію. Сам по собі статус фізичної особи — підприємця не свідчить про обіймання нею посади на підприємстві, в установі чи організації та не надає їй статусу посадової особи. Тому при визначенні розміру адміністративного стягнення вона належить до осіб, які здійснюють розрахункові операції, для яких санкцією частини першої статті 155-1 КУпАП передбачено штраф від двох до п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
З урахуванням усіх установлених обставин суд вважає необхідним та достатнім накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в мінімальному розмірі, передбаченому санкцією частини першої статті 155-1 КУпАП для особи, яка безпосередньо здійснює розрахункову операцію, — два неоподатковувані мінімуми доходів громадян, що становить 34 грн.
Відповідно до статті 40-1 КУпАП у провадженні у справі про адміністративне правопорушення судовий збір у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. 
Згідно з пунктом 5 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення постанови про накладення адміністративного стягнення ставка судового збору становить 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2026 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб із 01 січня 2026 року встановлено в розмірі 3328 грн, тому судовий збір становить 665 грн 60 коп.
Керуючись статтями 23, 33, 40-1, частиною першою статті 155-1, статтями 245, 251, 252, 268, 280, 283, 284 КУпАП, пунктами 1, 2 статті 3 Закону України № 265/95-ВР, суд
ПОСТАНОВИВ:
 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 155-1 КУпАП.
Накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34 грн 00 коп. (тридцять чотири гривні 00 копійок).
Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави 665 грн 60 коп. (шістсот шістдесят п`ять гривень 60 копійок) судового збору за такими реквізитами: отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106; код отримувача за ЄДРПОУ: 37993783; банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); код банку отримувача: 820019; рахунок отримувача: UA908999980313111256000026001; код класифікації доходів бюджету: 22030106;
призначення платежу: судовий збір, Володимирський міський суд Волинської області.
Роз`яснити ОСОБА_1 , що відповідно до статті 307 КУпАП штраф має бути сплачено не пізніше ніж через п`ятнадцять днів із дня вручення їй копії цієї постанови, а в разі її оскарження — не пізніше ніж через п`ятнадцять днів із дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
Роз`яснити ОСОБА_1 , що відповідно до статті 308 КУпАП у разі несплати штрафу у строк, установлений статтею 307 КУпАП, постанова надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби, а з правопорушниці стягується подвійний розмір штрафу, визначеного у постанові, та витрати на облік зазначеного правопорушення. 
Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її захисником або законним представником до Волинського апеляційного суду через Володимирський міський суд Волинської області протягом десяти днів із дня її винесення.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
Копію постанови протягом трьох днів надіслати ОСОБА_1 .

Суддя І.Р. Вітер