ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 580/2395/26 Суддя (судді) першої інстанції: Валентин ГАРАЩЕНКО

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2026 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Карпушової О.В., суддів: Епель О.В., Файдюка В.В., секретар судового засідання Заліська Є.Я., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві, без фіксації судового процесу, в порядку ч. 4 ст. 229 КАС України, апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 13 березня 2026 р. у справі за адміністративним позовом Головного управління Державної податкової служби у Черкаській області до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про підтвердження обґрунтованості умовного адміністративного арешту майна платника податків

В С Т А Н О В И В :

12.03.2026 Головне управління Державної податкової служби у Черкаській області звернулось до суду із заявою до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , у якому просило суд підтвердити обґрунтованість умовного адміністративного арешту майна платника податків ФОП ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), податкова адреса: АДРЕСА_1 , фактичне місце здійснення діяльності: АДРЕСА_2 .
В обґрунтування заяви вказує, що продавець відповідача ОСОБА_2 відмовилась допускати посадових осіб Головного управління ДПС у Черкаській області до проведення фактичної перевірки за наявності законних підстав для її проведення, тому позивачем застосовано умовний адміністративний арешт (всього рухомого та нерухомого) майна платника податків, який має бути підтверджений на підставі рішення адміністративного суду.
Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 13 березня 2026 р. заяву Головного управління Державної податкової служби у Черкаській області про підтвердження обґрунтованості умовного адміністративного арешту майна платника податків - задоволено. Підтверджено обґрунтованість умовного адміністративного арешту майна платника податків - фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ), застосованого на підставі рішення Головного управління ДПС у Черкаській області (18002, м. Черкаси, вул. Хрещатик, 235, код ЄДРПОУ 44131663) від 11.03.2026 №14/23-00-09-01-10. 
При цьому, суд першої інстанції виходив з того, що контролюючим органом доведено наявність підстав для застосування адміністративного арешту майна платника податків відповідно до вимог Податкового кодексу України.
Не погоджуючись з судовим рішенням, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій вказуючи на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просить рішення суду скасувати та відмовити у задоволені заяви про підтвердження обґрунтованості умовного адміністративного арешту майна платника податків.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що ухвалюючи спірне рішення від 13 березня 2026 року у справі № 580/2395/26 Черкаський окружний адміністративний суд помилково не врахував всі обставини справи, у т.ч. заперечення визначені відповідачем у Відзиві на заяву, зокрема, зазначає, що ГУ ДПС у Черкаській області звернулося до суду з заявою про підтвердження обґрунтованості умовного адміністративного арешту з пропуском строку, визначеного п. 2 ч. 1 ст. 283 КАС України. 
Зазначає, що матеріали справи не містять належних доказів відмови ФОП ОСОБА_1 у допуску посадових осіб податкового органу до проведення податкової перевірки, та вважає, що суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку, що відповідач ФОП ОСОБА_1 , з урахуванням вимог п. 81.2 ст. 81 Податкового кодексу України, вважається такою, що відмовилась допускати уповноважених посадових осіб позивача до перевірки.
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 26 березня 2026 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Фізичної особи-підприємеця ОСОБА_1 на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 13 березня 2026 р. та витребувано із Черкаського окружного адміністративного суду матеріали адміністративної справи № 580/2395/26.
Після надходження справи ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 22 квітня 2026 року розгляд справи призначено у відкритому судовому засіданні на 06 травня 2026 р. о 11:10 годин та продовжено строк розгляду справи на розумний термін, достатній для всебічного та повного розгляду справи.
Податковим органом було надано відзив на апеляційну скаргу відповідача, яким підтримали висновки суду першої інстанції.
У судовому засіданні 06.05.2026 року, проведеному в режимі відеоконференції, представник відповідача підтримав доводи апеляційної скарги, надавши пояснення щодо обставин у справі, просив її задовольнити, представник позивача також висловився щодо суті спору та заперечував проти задоволення апеляційної скарги відповідача.
Розгляд справи було відкладено та запропоновано сторонам надати письмові пояснення у разі необхідності.
13.05.2026 у судове засідання сторони не прибули, відповідачем надані письмові додаткові пояснення у справі.
Відповідно до ч.2 ст.313 КАС України неявка сторін належним чином повідомлені про час, дату та місце розгляду справи, не перешкоджає слухання справи.
Справу розглянуто у відкритому судовому засіданні, без фіксації судового процесу технічними засобами, у порядку ст.229 КАС України.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Так, судом установлено і підтверджується матеріалами справи, що Листом ДПС України №2159/7/9-00-09-04-02-07 від 30.01.2026 доведено організувати та провести контрольно-перевірочні заходи стосовно суб`єкта господарювання, які отримали ліцензію на право роздрібної торгівлі підакцизними товарами, мають найманих працівників, але у грудні 2025 року не нараховували заробітну плату.
Згідно доповідної записки заступника начальника управління-начальника відділу контролю за виробництвом та обігом спирту, спиртовмісної продукції, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального управління контролю за підакцизними товарами №455/23-00-09-01-01 від 02.03.2026, враховуючи інформацію наведену в листі ДПС України №2159/7/9-00-09-04-02-07 від 30.01.2026, запропоновано провести фактичну перевірку ФОП ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) за місцем фактичного провадження діяльності, за адресою: АДРЕСА_2 .
Наказом Головного управління ДПС у Черкаській від 02.03.2026 №610-п «Про проведення фактичної перевірки» призначено провести фактичну перевірку ФОП ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) за місцем фактичного провадження діяльності, за адресою: АДРЕСА_2 , з 03.03.2026 року тривалістю десять діб.
Перевірку призначено на підставі пп. 20.1.2, 20.1.4, 20.1.8 - 20.1.11 п. 20.1 ст. 20, пп. 75.1.3 п. 75.1 ст.75, пп. 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 Податкового Кодексу України від 2 грудня 2010 року №2755-VI зі змінами та доповненнями, ст. 72 Закону України від 18 червня 2024 року №3817-ІХ «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, біоетанолу, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюнової сировини, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального», з метою контролю за обігом спирту, алкогольних напоїв, тютюнової сировини, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального.
На підставі направлень на перевірку, виданих Головним управлінням ДПС у Черкаській області від 03.03.2026 №831/23-00-09-01-15, №830/23-00-09-01-15 працівниками Головного управління ДПС у Черкаській області, з метою проведення фактичної перевірки, 04.03.2026 здійснено вихід на податкову адресу ФОП ОСОБА_1 : АДРЕСА_2 . 04 березня 2026 року за місцем фактичного провадження діяльності ФОП ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) проведено контрольну закупку.
Продавцю ОСОБА_2 запропоновано отримати копію наказу від 02.03.2026 №610-п «Про проведення фактичної перевірки» та розписатись у направленнях на перевірку від 03.03.2026 №830/23-00-09-01-15, №831/23-00-09-01-15, однак остання відмовилась та повідомила про відмову у проведенні фактичної перевірки, про що посадовими особами податкового органу складено акт про відмову від допуску до проведення фактичної перевірки від 04.03.2026 №377/23-00-09-01-13.
10 березня 2026 року за місцем фактичного провадження діяльності ФОП ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) повторно проведено контрольну закупку, а саме: пачку сигарет «Passage». Продавець ОСОБА_2 провела розрахункову операцію та на прохання перевіряючих видала фіскальний чек від 10.03.2026 №0035907. ОСОБА_2 запропоновано отримати копію наказу від 02.03.2026 №610-п «Про проведення фактичної перевірки», та розписатись у направленнях на перевірку від 03.03.2026 №830/23-00-09-01-15, №831/23-00-09-01-15, однак остання відмовилась та повідомила про відмову у проведенні фактичної перевірки, про що посадовими особами податкового органу складено акт про відмову від допуску до проведення фактичної перевірки від 10.03.2026 №412/23-00-09-01-13.
На звернення начальника управління контролю за підакцизними товарами Головного управління ДПС у Черкаській області №568/23-00-09-01-01 від 11.03.2026, рішенням начальника Головного управління ДПС у Черкаській області від 11.03.2026 №14/23-00-09-01-10 застосовано умовний адміністративний арешт (всього рухомого та нерухомого) майна ФОП ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ).
Зі змісту рішення №568/23-00-09-01-01 від 11.03.2026 вбачається, що воно ухвалено о 10 год. 09 хв. 11 березня 2026 року.
З метою підтвердження обґрунтованості арешту майна, позивач звернувся з позовом до суду. 
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів приходить до наступного.
Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Так, відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, перелік податків та зборів, що справляються в Україні, порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України (далі - ПК України).
Підстави застосування адміністративного арешту майна та порядок його застосування визначені ст. 94 ПК України.
Так, згідно п. 94.1 ст. 94 ПК України адміністративний арешт майна платника податків є винятковим способом забезпечення виконання платником податків його обов`язків, визначених законом.
Відповідно до п. 94.2 ст. 94 ПК України арешт майна може бути застосовано, якщо з`ясовується одна з таких обставин:
- платник податків порушує правила відчуження майна, що перебуває у податковій заставі;
- фізична особа, яка має податковий борг, виїжджає за кордон;
- платник податків відмовляється від проведення документальної або фактичної перевірки за наявності законних підстав для її проведення або від допуску посадових осіб контролюючого органу;
- відсутні дозволи (ліцензії) на здійснення господарської діяльності, а також у разі відсутності реєстраторів розрахункових операцій, зареєстрованих у встановленому законодавством порядку, крім випадків, визначених законодавством;
- відсутня реєстрація особи як платника податків у контролюючому органі, якщо така реєстрація є обов`язковою відповідно до цього Кодексу, або коли платник податків, що отримав податкове повідомлення або має податковий борг, вчиняє дії з переведення майна за межі України, його приховування або передачі іншим особам;
- платник податків відмовляється від проведення перевірки стану збереження майна, яке перебуває у податковій заставі;
- платник податків не допускає податкового керуючого до складення акта опису майна, яке передається в податкову заставу;
- платник податків (його посадові особи або особи, які здійснюють готівкові розрахунки та/або провадять діяльність, що підлягає ліцензуванню) відмовляється від проведення відповідно до вимог цього Кодексу інвентаризації основних засобів, товарно-матеріальних цінностей, коштів (зняття залишків товарно-матеріальних цінностей, готівки).
Відповідно до п.п. 94.3, 94.4 ст. 94 ПК України арешт майна полягає у забороні платнику податків вчиняти щодо свого майна, яке підлягає арешту, дії, зазначені у п. 94.5 цієї статті. Арешт може бути накладено контролюючим органом на будь-яке майно платника податків, крім майна, на яке не може бути звернено стягнення відповідно до закону, та коштів на рахунку платника податків.
Згідно п. 94.5 ст. 94 ПК України арешт майна може бути повним або умовним.
Повним арештом майна визнається заборона платнику податків на реалізацію прав розпорядження або користування його майном. У цьому випадку ризик, пов`язаний із втратою функціональних чи споживчих якостей такого майна, покладається на орган, який прийняв рішення про таку заборону.
Умовним арештом майна визнається обмеження платника податків щодо реалізації прав власності на таке майно, який полягає в обов`язковому попередньому отриманні дозволу керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу на здійснення платником податків будь-якої операції з таким майном. Зазначений дозвіл може бути виданий керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу, якщо за висновком податкового керуючого здійснення платником податків окремої операції не призведе до збільшення його податкового боргу або до зменшення ймовірності його погашення.
Відповідно до п. 94.6 ст. 94 ПК України керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу за наявності однієї з обставин, визначених у п. 94.2 цієї статті, приймає рішення про застосування арешту майна платника податків, яке надсилається: платнику податків з вимогою тимчасово зупинити відчуження його майна; іншим особам, у володінні, розпорядженні або користуванні яких перебуває майно такого платника податків, з вимогою тимчасово зупинити його відчуження. Арешт коштів на рахунку платника податків здійснюється виключно на підставі рішення суду шляхом звернення контролюючого органу до суду. Звільнення коштів з-під арешту банк або інша фінансова установа здійснює за рішенням суду.
Таким чином, аналіз норм ст. 94 ПК України дає підстави дійти висновку, що законодавець чітко визначив, що однією із підстав для застосування адміністративного арешту майна є відмова платника податків від проведення документальної або фактичної перевірки за наявності законних підстав для її проведення або від допуску посадових осіб контролюючого органу.
Отже, застосування адміністративного арешту з наведеної підстави можливе у разі, по-перше, відмови платника податків від допуску посадових осіб контролюючого органу до проведення документальної перевірки, по-друге, вказана перевірка проводиться за наявності законних підстав для її проведення.
Так, щодо наявності законних підстав для проведення перевірки, колегія суддів зазначає, що судом першої інстанції вірно встановлено, що згідно відомостей про суми нарахованого доходу, утриманого та сплаченого податку на доходи фізичних осіб та військового збору за грудень 2025 року, поданого ФОП ОСОБА_1 02.01.2026, вбачається, що остання не нараховувала та не виплачувала у грудні 2025 року заробітну плату чотирьом з п`яти найманих за трудовим договором працівникам, що було зазначено у листі ДПС України №2159/7/9-00-09-04-02-07 від 30.01.2026 та доповідній записці №2159/7/9-00-09-04-02-07 від 30.01.2026.
При цьому, судом першої інстанції зауважено, що також відсутні відомості щодо виплати заробітної плати особі, яка здійснювала розрахункові (в дні виходу на перевірку) операції, ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_2 ).
Отже, відомості, доведені листом ДПС України №2159/7/9-00-09-04-02-07 від 30.01.2026, є обґрунтованою підставою для призначення фактичної перевірки відповідно до підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України.
Також судом установлено, що у рішенні про застосування адміністративного арешту майна платника податків від 11.03.2026 в якості підстав для застосування умовного адміністративного арешту майна платника податків ФОП ОСОБА_1 вказано, зокрема, «відмова від ознайомлення з направленнями на проведення фактичної перевірки та відмова допуску посадових осіб ГУ ДПС у Черкаській області до проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) без зазначення причин».
Згідно сталої позиції Верховного Суду, викладеної, зокрема, в постанові від 11.01.2024 у справі №520/19803/23, перевірка причин відмови у допуску посадових осіб податкового органу до проведення податкової перевірки з боку платника податків, обґрунтованості рішення про застосування адміністративного арешту майна входять до предмета доказування у справах, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 283 КАС України.
Так, відповідно до п. 75.1 ст. 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.
Згідно вимог п. 78.4 ст. 78 ПК України про проведення документальної позапланової перевірки керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом.
Право на проведення документальної позапланової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому до початку проведення зазначеної перевірки вручено у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копію наказу про проведення документальної позапланової перевірки.
Допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення документальної позапланової виїзної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу (78.5 ст. 78 ПК України).
Відповідно до п. 81.1 ст. 81 Податкового кодексу України, посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів:
- направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу;
- копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу;
- службового посвідчення осіб (належним чином оформленого відповідним контролюючим органом документа, що засвідчує посадову (службову) особу), які зазначені в направленні на проведення перевірки.
Непред`явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред`явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.
Відмова платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) від допуску до перевірки на інших підставах, ніж визначені в абзаці п`ятому цього пункту, не дозволяється (абз. 5, 6 п. 81.1 ст. 81 Податкового кодексу України).
Відповідно до п. 81.2 ст. 81 ПК України у разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) у допуску посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення перевірки посадовими (службовими) особами контролюючого органу за місцем проведення перевірки, невідкладно складається та реєструється в контролюючому органі не пізніше наступного робочого дня у двох примірниках акт, що засвідчує факт відмови, із зазначенням заявлених причин відмови, один примірник якого вручається під підпис, відразу після його складання, платнику податків та/або уповноваженій особі платника податків.
Як вірно було встановлено судом першої інстанції та не спростовано в суді апеляційної інстанції, позивачем складено акти відмови від проведення перевірки від 04.03.2026 №377/23-00-09-01-13 (а.с.10) та від 10.03.2026 №412/23-00-09-01-13. (а.с. 11).
На підставі зазначених актів та звернення начальника управління контролю за підакцизними товарами Головного управління ДПС у Черкаській області №568/23-00-09-01-01 від 11.03.2026 про застосування умовного адміністративного арешту майна платника податків ГУ ДПС у Черкаській області прийнято рішення №568/23-00-09-01-01 від 11.03.2026 про застосування умовного адміністративного арешту майна ФОП ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) (а.с. 16 зворотній бік).
Саме посилаючись на обставини відмови відповідача від допуску до проведення перевірки, позивач вказує на наявність підстав для застосування адміністративного арешту майна платника податку.
Однак, відповідач, наполягає, що матеріали справи не містять належних доказів відмови ФОП ОСОБА_1 чи продавця ОСОБА_2 у допуску посадових осіб податкового органу до проведення податкової перевірки.
Разом з тим, колегією суддів встановлено, та не спростовано відповідачем, що зі змісту актів, складених перевіряючими 04.03.2026 та 10.03.2026 вбачається, що особою, яка не допустила їх до перевірки є продавець ОСОБА_2 . За даними про прийняття на роботу працівника від 16.01.2017, поданого відповідачем в електронному вигляді, ОСОБА_2 прийнята на роботу 17.01.2017 на підставі наказу №8 від 16.01.2017.
Зважаючи на викладене, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції щодо необгрунтованості посилань відповідача щодо неможливості особистої участі ФОП ОСОБА_1 у проведенні фактичної перевірки за місцем фактичного здійснення господарської діяльності за адресою: АДРЕСА_2 , оскільки продавець відповідача зобов`язана допустити уповноважених посадових осіб податкового органу до проведення перевірки. Перебування ФОП ОСОБА_1 в судовому засіданні господарського суду Черкаської області не є перешкодою для початку проведення фактичної перевірки.
При цьому, як вірно було враховано судом першої інстанції, що в силу положень п. 80.1 ст. 80 Податкового кодексу України фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи), тому посилання представника ФОП ОСОБА_1 щодо відсутності її повідомлення про перевірку, також є необґрунтованими.
Колегія суддів також не приймає й посилання відповідача щодо відсутності документального підтвердження проведення контрольної закупки товарів, оскільки ці обставини не впливають на розгляд питання щодо обґрунтованості арешту майна ФОП ОСОБА_1 , з огляду на необхідність встановлення саме факту відмови в допуску до проведення перевірки.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає правильними висновки суду першої інстанції, що через відмову продавця від допуску до проведення перевірки без участі ФОП ОСОБА_1 , уповноважені посадові особи відповідача, які прибули на місце фактичного здійснення господарської діяльності, не реалізували наявні в них повноваження, що є свідченням фактичної відмови в допуску до проведення перевірки.
З огляду на наведене, відповідач ФОП ОСОБА_1 , з урахуванням вимог п. 81.2 ст. 81 Податкового кодексу України, вважається такою, що відмовилась допускати уповноважених посадових осіб позивача до перевірки, яка призначена за наявності законних підстав для її проведення, тому позивач обґрунтовано застосував умовний адміністративний арешт майна ФОП ОСОБА_1 .
З огляду на викладене, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції, що порядок та підстави проведення фактичної перевірки податковим органом було дотримано та здійснено у відповідності до вимог чинного законодавства, а тому недопуск посадових осіб позивача до проведення перевірки був неправомірним.
Отже, оскільки відповідач, без достатніх на це підстав, відмовився від проведення перевірки, факт чого у встановлений ПК України спосіб, задокументований актами відмови від проведення перевірки від 04.03.2026 №377/23-00-09-01-13 (а.с.10) та від 10.03.2026 №412/23-00-09-01-13 (а.с. 11)., колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про обґрунтованість умовного адміністративного арешту майна платника податків - відповідача у справі, адже його застосовано за наявності підстав, визначених пунктом 94.2.3 статті 94 ПК України.
Так, податковим органом правомірно було прийнято рішення №568/23-00-09-01-01 від 11.03.2026 про застосування умовного адміністративного арешту майна ФОП ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на підставі актів від 04.03.2026 №377/23-00-09-01-13 та від 10.03.2026 №412/23-00-09-01-13 та звернення про застосування умовного адміністративного арешту майна платника податків.
Щодо доводів апеляційної скарги відповідача, що ГУ ДПС у Черкаській області звернулося до суду з заявою про підтвердження обґрунтованості умовного адміністративного арешту з пропуском строку, визначеного п. 2 ч. 1 ст. 283 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 283 КАС України провадження у справах за зверненням податкових та митних органів при здійсненні ними визначених законом повноважень здійснюється на підставі заяви таких органів щодо підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків. 
В силу положень ч. 2 ст. 283 КАС України заява подається до суду першої інстанції протягом 24 годин з моменту встановлення обставин, що зумовлюють звернення до суду, за загальними правилами підсудності. 
Так, як було зазначено в рішенні №568/23-00-09-01-01 від 11.03.2026, воно ухвалено о 10 год. 09 хв. 11 березня 2026 року.
Із заявою до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про обґрунтованість умовного адміністративного арешту майна платника податків ФОП ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) позивач звернувся до суду через систему «Електронний суд» 12.03.2026 о 07 год. 43 хв., що підтверджується каткою руху заяви сформованою в системі «Електронний суд». 
При цьому, зі змісту протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справа №580/2395/26 вбачається, що її передано на розгляд судді Гаращенку В.В. Дата та час початку розподілу: 2026-03-12 09:55:48. Дата та час закінчення розподілу: 2026-03-12 09:56:24.
Отже, заявник дотримався строку звернення до суду, який становить 24 години з моменту виникнення обставин, що зумовлюють звернення з відповідною заявою. 
Таким чином, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, тобто прийняте рішення відповідає матеріалам справи та вимогам закону, і не підлягає скасуванню.
Згідно ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Таким чином, доводи апелянта не заслуговують уваги з вищевикладеним. 
Крім того, надаючи оцінку всім доводам сторін, судова колегія наголошує що приймає до уваги рішення ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, в якому Суд зазначив, що «…хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід…».
Згідно зі ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Повний текст постанови виготовлено 13.05.2026.
Керуючись ст.ст. 139, 229, 242-244, 250, 272, 283, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В: 

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 13 березня 2026 р. - залишити без задоволення.
Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 13 березня 2026 р. у справі за адміністративним позовом Головного управління Державної податкової служби у Черкаській області до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про підтвердження обґрунтованості умовного адміністративного арешту майна платника податків- залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду відповідно до ч. 3 ст. 272 КАС України оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: О.В. Карпушова 
О.В. Епель 

В.В. Файдюк