Справа№ 953/5901/26 
н/п 1-кп/953/749/26 
ВИРОК 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

"13" травня 2026 р. м. Харків
Київський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря – ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Харкові у порядку спрощеного провадження за відсутності учасників судового провадження кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12026226130000034 від 15.02.2026, за обвинуваченням: 
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, з вищою освітою, не одруженого, не працевлаштованого, на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей немає, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого, вироком Салтівського районного суду міста Харкова за ч. 1 ст. 71, ч. 1 ст. 125 КК України до покарання у виді 200 годин громадських робіт, вироком Шевченківського районного суду міста Харкова від 24 вересня 2025 року за ч.2 ст. 389 КК України, до 3 років обмеженням волі, на підставі ст. 71, КК України визначено остаточне покарання у виді обмеження волі строком три роки десять днів на підставі ст. 75 КК України від відбуття покарання звільнений з іспитом строком на 2 роки,
у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 14.02.2026 приблизно о 12:40 годин, перебував у квартирі за адресою: АДРЕСА_2 , де у нього на грунті особистих неприязних відносин виник словесний конфлікт з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Діючи з прямим умислом, направленим на спричинення шкоди здоров?ю, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, в ході сварки зі своєю колишньою співмешканкою ОСОБА_4 , та на яких відповідно до ст. 3 Закону України «Про запобігання та протидії домашньому насильству», поширюється сфера дії законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству, перебуваючи у положенні стоячи обличчям до потерпілої, яка в цей момент стояла напроти, сильно зачинив перед нею двері, від чого скло в дверях розбилось та уламок потрапив під ліве око ОСОБА_4 . 
Продовжуючи свої протиправні дії, ОСОБА_3 , лівою рукою підняв уламок скла та наніс ним один удар в область кисті лівої руки потерпілої. Після чого, ОСОБА_3 , стоячи обличчям до ОСОБА_4 , штовхнув її, від чого остання впала та вдарилась головою об унітаз, що спричинило їй фізичний біль.
В результаті протиправних дій з боку ОСОБА_3 , відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 09-216/2026 від 16.02.2026, у потерпілої ОСОБА_4 утворились наступні тілесні ушкодження: різана рана на лівій руці, яка виникла від дії гострого предмету, що має ріжучі властивості та відповідно до п.п. 2.3.2.«Б», 2.3.5. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995 №6, відноситься до легких тілесних ушкоджень.
Дії обвинуваченого ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч. 1 ст. 125 КК України, тобто умисне легке тілесне ушкодження.
Прокурор звернувся з клопотанням про розгляд обвинувального акту у порядку спрощеного провадження без проведення судового розгляду в судовому засіданні.
До обвинувального акту додана заява ОСОБА_3 щодо визнання ним своєї винуватості, згоди зі встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права на апеляційне оскарження та згоди на розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні, складена та підписана в присутності захисника ОСОБА_5 , згідно з якою обвинувачений визнав свою винуватість у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, та погодився зі встановленими досудовим розслідуванням обставинами, викладеними в обвинувальному акті. 
ОСОБА_3 ознайомлений з обмеженням права на апеляційне оскарження вироку, а також погодився на розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні.
У вказаній заяві захисник ОСОБА_5 підтвердив добровільність беззаперечного визнання винуватості підозрюваним, його згоду зі встановленими в результаті досудового розслідування обставинами і згоду на розгляд обвинувального акту за його відсутності.
Потерпіла ОСОБА_4 згідно її заяви не заперечує проти розгляду обвинувального акта у спрощеному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, у кримінальному провадженні № 12026226130000034, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15.02.2026, згодна із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлена з обмеженням права апеляційного оскарження, та розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні.
Відповідно до ч. 2 ст. 381 КПК України суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акту.
Враховуючи викладене, а також те, що вимоги КПК України виконані, суд дійшов висновку, що обвинувальний акт має бути розглянутий в порядку, передбаченому ст. 381-382 КПК України.
Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України не здійснюється.
На підставі ч. 2 ст. 382 КПК України вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному цим Кодексом, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.
Дослідивши обвинувальний акт та матеріали кримінального провадження, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_3 у скоєнні інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, повністю доведена.
Вивченням особи обвинуваченого встановлено, що він раніше не судимий, офіційно непрацевлаштований, на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває, не має на утриманні малолітніх та осіб похилого віку.
Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, а згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.
При визначенні міри покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує характер і ступінь тяжкості скоєного ним кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до кримінальних проступків, дані про особу обвинуваченого, пом`якшуючі покарання обставини, відсутність обтяжуючих вину обставин, майновий стан обвинуваченого.
Суд, з урахуванням викладеного, вважає необхідним та достатнім для виправлення обвинувачуваного і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень призначити йому покарання у виді штрафу у межах, встановлених санкцією статті Особливої частини Кримінального кодексу України, за якою він обвинувачується і яка передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, а саме у розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, з урахуванням наявності обставин, що пом`якшують покарання.
Претензії матеріального характеру у потерпілої до обвинуваченого відсутні, цивільний позов не заявлений.
На думку суду, призначена міра покарання надасть можливість обвинуваченому сформувати у своїй свідомості уявлення про неминучість настання відповідальності за можливі вчинені ним протиправні діяння у майбутньому, що буде в свою чергу достатньою превентивною мірою.
При визначенні розміру остаточного покарання обвинуваченому застосуванню підлягає ст. 71 ч. 1, 72 КК України, оскільки він засуджується за вчинення кримінального проступку, до повного відбуття покарання за вироком Шевченківського районного суду міста Харкова від 24 вересня 2025 року.
Відповідно до ч. 4 ст. 71 КК України остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за нове кримінальне правопорушення, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.
Відповідно до ч. 3 ст. 72 КК України, основні покарання у виді штрафу та позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю при призначенні їх за сукупністю кримінальних правопорушень і за сукупністю вироків складанню з іншими видами покарань не підлягають і виконуються самостійно.
Отже, суд вважає, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 і попередження вчинення ним нових правопорушень, призначити йому остаточне покарання за даним вироком за ст. 125 ч.1 КК України у вигляді штрафу, а остаточне покарання за сукупністю вироків у вигляді обмеження волі з іспитовим строком та штрафу. 
Вирок Шевченківського районного суду міста Харкова від 24 вересня 2025 року яким ОСОБА_3 засуджено за ч.2 ст. 389 КК України, до 3 років обмеженням волі, на підставі ст. 71, КК України визначено остаточне покарання у виді обмеження волі строком три роки десять днів, на підставі ст. 75 КК України від відбуття покарання звільнений з іспитом строком на 2 роки, які виконувати самостійно. 
Приписами ч. 2 ст. 124 КПК також установлено, що у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.
Судові витрати та речові докази по справі відсутні. 
Питання про долю речових доказів суд вважає за необхідне вирішити відповідно до положень ст. 100 КПК України.
Щодо ОСОБА_3 запобіжний захід не обирався і, зважаючи на характер призначеного покарання, його обрання є недоцільним.
Керуючись ст.ст. 368, 369-371, 373-376, 382 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень (отримувач коштів: ГУК Харків обл/МТГ Харків/21081100; код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37874947; банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); рахунок отримувача: UA558999980313030106000020649; код класифікації доходів бюджету: 21081100).
На підставі ст. 71 КК України до призначеного  ОСОБА_3 , покарання за даним вироком повністю приєднати невідбуте покарання за вироком Шевченківського районного суду міста Харкова від 24 вересня 2025 року яким ОСОБА_3 засуджено за ч.2 ст. 389 КК України, до 3 років обмеженням волі, на підставі ст. 71, КК України визначено остаточне покарання у виді обмеження волі строком три роки десять днів, на підставі ст. 75 КК України від відбуття покарання звільнений з іспитом строком на 2 роки.
На підставі ч. 3 ст. 72 КК України покарання у виді штрафу виконувати самостійно.
Вирок Шевченківського районного суду міста Харкова від 24 вересня 2025 року за ч.2 ст. 389 КК України, до 3 років обмеженням волі, на підставі ст. 71, КК України визначено остаточне покарання у виді обмеження волі строком три роки десять днів на підставі ст. 75 КК України від відбуття покарання звільнений з іспитом строком на 2 роки, виконувати самостійно.
Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Київський районний суд м. Харкова шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.
Якщо вирок було ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, в порядку, передбаченому ст. 382 цього Кодексу, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.
Вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому ст.ст. 381 та 382 цього КПК України, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.
Копія вироку за результатами розгляду обвинувального акту щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надсилається учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1