Справа № 589/4399/25
Провадження № 2/589/1224/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 червня 2026 року	м. Шостка	

Шосткинський міськрайонний суд Сумської області у складі:
головуючого судді Темірова Ч.М.,
за участю секретаря судового засідання Велієвої Л.Ф.,
розглянувши у відкритому засіданні в залі суду в м. Шостка цивільну справу за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області, ІНФОРМАЦІЯ_1 , Ямпільський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Шосткинському районі Сумської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, Міністерство оборони України про встановлення факту батьківства,
УСТАНОВИВ:
До Шосткинського міськрайонного суду Сумської області надійшов позов в якому ОСОБА_1 просить суд встановити факт батьківства ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 відносно сина – ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
В обґрунтування позовних вимог, ОСОБА_1 зазначила, що з  ОСОБА_3 вони перебували у шлюбі до 20.05.2005. Після розірвання шлюбу, позивачка з ОСОБА_3 продовжували проживати разом, й ІНФОРМАЦІЯ_4 у них народився син ОСОБА_4 . Проте відомості про батька ОСОБА_4 були внесені на підставі ч. 1 ст.135 СК України. За час свого життя ОСОБА_3 визнав себе батьком відносно сина ОСОБА_5 , забирав після народження з пологового будинку, виховував. Оскільки ОСОБА_3 загинув під час виконання бойового завдання по захисту Батьківщини від російських загарбників, а після його смерті син як спадкоємець першої черги не може реалізувати свої права. За вказаного, позивачка вважає, що її син має право документального підтвердження батьківства ОСОБА_3 , та отримувати допомогу держави по втраті годувальника.
Відповідачка ОСОБА_2 правом подання відзиву не скористалась, звернулась до суду з клопотанням про призначення судової молекулярно-генетичної експертизи, та скерувала до суду заяву, в якій не заперечувала щодо задоволення позовних вимог. 
Від ІНФОРМАЦІЯ_5 до суду через систему «Електронний суд» надійшло пояснення третьої особи, в якому представник заперечував в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Підставою для такого рішення є відсутність кровного споріднення між дитиною та батьком який був військовослужбовцем та загинув, вважали, що беззаперечним доказом може бути лише висновок молекулярно-генетичної експертизи.
Представник третьої особи – Міністерства оборони України, у своїх поясненнях заперечували щодо задоволення позовних вимог, посилаючись на норми ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу», проте не зазначаючи конкретних підстав, що мають слугувати підставою для відмови у задоволенні позовних вимог позивачки.
У судове засідання призначене на 29.06.2026 сторони та представники третіх осіб не з`явились, до суду надійшли заяви позивачки та відповідачки про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги просили задовольнити.
Процесуальні дії у справі.
Ухвалою Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 19.09.2025 відкрито провадження у цивільній справі та призначено її до підготовчого судового засідання.
Ухвалою суду від 09.10.2025 постановлено підготовче провадження у справі закрити, призначити справу до судового розгляду.
За результатом розгляду клопотання відповідача 10.02.2026 Шосткинський міськрайонний суд Сумської області призначив у справі проведення судової молекулярно-генетичної експертизи. Провадження у справі було зупинено. 
Провадження у справі було відновлено, про що 02.03.2026 постановлено ухвалу суду.
Призначення повторно судової молекулярно-генетичної експертизи судом здійснено з постановленням ухвали 15.04.2026, провадження у справі зупинено.
Шосткинський міськрайонний суд Сумської області 22.06.2026 відновив провадження у справі після отримання висновку за результатом проведеної експертизи.
Фактичні обставини та зміст спірних правовідносин.
Згідно з копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 23.09.2014, в с.Степне Ямпільського району Сумської області ІНФОРМАЦІЯ_6 народився ОСОБА_4 , батьками якого записані ОСОБА_6 та ОСОБА_1 , про що виконкомом Степненської сільської ради зроблено актовий запис №07 від 23.09.2014.
Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 СК України СК України №00052193118 від 04.07.2025, відомості про батька після народження ІНФОРМАЦІЯ_3  ОСОБА_4 , зроблені за заявою матері ОСОБА_1 , а саме: батьком дитини записано – ОСОБА_6 .
ОСОБА_3 та ОСОБА_7 розірвали зареєстрований шлюб – 20.05.2005, на підставі чого, відбулась зміна прізвища дружини на « ОСОБА_8 ».
Із долученої копії свідоцтва про народження серія НОМЕР_2 встановлено, що ОСОБА_9 народилась ІНФОРМАЦІЯ_7 , її батьками записані: ОСОБА_3 та ОСОБА_7 .
Після реєстрації 13.04.2022 шлюбу, ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , змінила прізвище на « ОСОБА_10 ».
Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 від 07.07.2025,  ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_8 , помер ІНФОРМАЦІЯ_9 в с.Писарівка Сумського району Сумської області, про що зроблено актовий запис №338.
На адресу ОСОБА_2 від ІНФОРМАЦІЯ_10 надійшло сповіщення сім`ї №57 від 11.07.2025, про те що її батько  ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , який вважався зниклим безвісти під час виконання бойового завдання, загинув ІНФОРМАЦІЯ_9 в с.Писарівка Сумської області внаслідок поранень не сумісних з життям.
Із долученого до матеріалів справи висновку експерта від 05.06.2026 №54544 за результатом проведеної молекулярно-генетичної експертизи яку було проведено на підставі ухвали Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 15.04.2026 у справі №589/4399/25 убачається, що за результатами проведеного генетичного дослідження між ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , щодо встановлення кровної спорідненості ОСОБА_2 та ОСОБА_4 як ймовірних сестру і брата за обома батьками, достеменно встановлено, що останні мають спільного батька з ймовірністю 99,99995%.
Відовідно до довідки №01-25/417 від07.07.2025 Ямпільського ліцею №2, ОСОБА_3 як батько учня ОСОБА_4 , постійно піклувався про сина, цікавився позакласним життям дитини, спілкувався з педагогами, мотивував сина до навчання.
Суд, з`ясувавши обставини, на які позивач покликається як на підставу своїх вимог, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, надавши оцінку кожному доказу окремо та зібраним у справі доказам в цілому, доходить такого висновку. 
Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Статтею 51 Конституції України, частинами другою, третьою статті 5 СК України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини. Отже, при регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини.
Відповідно до п.2 ч.2 ст. 125 СК України якщо мати та батько не перебувають у шлюбі між собою, походження від батька визначається за заявою матері та батька дитини. Відповідно до п.3 ч.2 ст. 125 цього Кодексу - за рішенням суду.
Частиною 1 ст. 135 СК України при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою.
Передумовою звернення до суду із заявою про встановлення факту батьківства є запис про батька дитини у книзі записів народжень за вказівкою матері.
Чинним сімейним законодавством передбачено, що у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Заява про встановлення факту батьківства може бути подана особами, зазначеними у частині третій статті 128 цього Кодексу (стаття 130 СК України).
Тлумачення статті 130 СК України свідчить, що закон не встановлює конкретного переліку доказів для встановлення факту батьківства. Підставою для встановлення факту батьківства можуть бути будь-які відомості, що свідчать про походження дитини від даної особи, зібрані відповідно до вимог ЦПК України (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 21 лютого 2020 року у справі № 643/9245/18 (провадження № 61-16732св19)).
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 30 травня 2023 року у справі № 592/4443/17 (провадження № 61-9923св22) наголошено, що: «відповідно до частин першої, другої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі вище перераховані докази в сукупності. Частиною першою статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як докази для встановлення батьківства в суді можуть бути досліджені зокрема: листи, телеграми відповідача, в яких він повідомляє про можливість народження чи народження його дитини певною жінкою; заява відповідача за місцем роботи про надання йому відпустки у зв`язку з народженням дитини; показання свідків про виявлення відповідачем турботи про дитину та її матір, обрання імені дитини тощо. Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це».
Провадження стосовно встановлення батьківства або його оспорювання стосується "приватного життя" за статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яке охоплює важливі аспекти особисто її ідентичності.
У постанові Верховного Суду від 16 квітня 2025 року у справі N576/2871/23 (провадження N61-3026св25) зазначено, що закон не встановлює конкретного переліку доказів для встановлення факту батьківства. Підставою для встановлення факту батьківства можуть бути будь-які відомості, що свідчать про походження дитини від даної особи, зібрані відповідно до вимог ЦПК України. Висновок судово-генетичної або судово-імунологічної експертизи може бути підставою для категоричного висновку для визнання батьківства в судовому порядку. Разом з тим, підставою для встановлення факту батьківства можуть бути будь-які відомості, що свідчать про походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до вимог ЦПК України, які мають оцінюватися в їх сукупності.
Верховний суд у постановах від 23.10.19, (провадження № 382/2559/15-ц, та від 19.09.2018 провадження № 761/10732/16-ц) зробив висновок про те, що тест ДНК (судово-медична (молекулярно-генетична) експертиза) станом на сьогоднішній день є єдиним методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини (точність позитивного результату ДНК-аналізу (тобто підтвердження батьківства) складає 99,999999 %). Доказова цінність такого тесту переважає будь-який інший доказ на підтвердження або оспорення кровного споріднення та має вирішальне значення у вирішенні спору даної категорії справ.
Отже, висновок експертизи з питання походження дитини є одним з ключових доказів та підставою для категоричного висновку для визнання батьківства в судовому порядку.
Експертиза ДНК або молекулярно-генетична експертиза призначається з метою формування належної, допустимої та достатньої за стандартом доказування «поза розумним сумнівом» доказової бази.
Об`єктом молекулярно-генетичного дослідження є ядерна ДНК (ДНК, розташована в ядрі клітини), отримана з крові, слини, букального та іншого епітелію, волосся (при наявності волосяного фолікула), а також часток тканин і органів людини. Для визначення спірного батьківства необхідна присутність ймовірного батька і дитини для проведення забору вихідного біологічного матеріалу. В результаті проведення ДНК-аналізу на предмет встановлення батьківства ймовірність похибки позитивного висновку становить 0,000001%. Негативний факт батьківства встановлюється із 100% ймовірністю.
ЄСПЛ у рішенні від 07 травня 2009 року у справі «Калачова проти російської федерації» (заява № 3451/05), зауважував, що на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства.
У справі «Міфсуд проти Мальти» (заява № 62257/15, рішення набуло статусу остаточного 29 квітня 2019 року) ЄСПЛ повторив, що ДНК-тест - це науковий метод, наявний (у той час - на початку 2000-х і донині) для точного визначення батьківства дитини, а його доказове значення значно переважає будь-які інші докази, представлені сторонами для підтвердження або спростування біологічного батьківства.
ЄСПЛ у справі «Молдован проти України» (заява № 62020/14, пункт 46, від 14 березня 2024 року) зауважив, що КпШС України було прийнято в той час, коли ДНК-експертизи ще не були широко розповсюдженими. Таким чином, положення статті 53 цього кодексу давали можливість встановити батьківство на «соціальних» підставах (рішення у справі «Мікуліч проти Хорватії», заява № 53176/99, пункт 64, ЄСПЛ 2002-I). Ці положення залишалися незмінними протягом десятиліть, навіть коли вже широко використовувалися результати надійної ДНК-експертизи.
На підтвердження кровної спорідненості ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_3 який помер ІНФОРМАЦІЯ_12 за клопотанням сторони по справі, було проведено та отримано висновок молекулярно-генетичного дослідженням, відповідно до якого ймовірність того, що ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , народжені матір`ю – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_13 , мають спільного біологічного батька, складає 99,99995%.
Таким чином, біологічне батьківство ОСОБА_3 відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , практично доведено.
Частиною третьою статті 12, частинами першою, п`ятою, шостою статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України).
У необхідних випадках для з`ясування питань, пов`язаних із походженням дитини, можливе призначення з урахуванням обставин справи відповідної судової експертизи.
Таким чином, суд встановивши, що на момент народження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , його батьки не перебували у зареєстрованому шлюбі між собою, відомості про батька зазначені у свідоцтві про народження за вказівкою матері « ОСОБА_1 », дослідивши всі наявні у справі докази в їх сукупності, а також висновку експерта про беззаперечне біологічне батьківство, надавши їм належну оцінку, суд дійшов висновку про те, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_9 , є батьком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , тому достатньо підстав для задоволення позовних вимог. Інші доводи сторін, не спростовують факт батьківства, який підтверджується відповідними доказами. 
Відповідно до п. 20 п. 1 Розділу ІІІ Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 № 52/5, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану.
Відповідно до п. 2.16.4. Розділу ІІ Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених Наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 № 96/5, на підставі рішення суду про визнання батьківства (материнства) в актовому записі про народження змінюються відомості про батька та вносяться пов`язані з цим інші зміни згідно з зазначеним в рішенні суду.
Відповідно до ч. 4 ст. 6 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану" органи державної реєстрації актів цивільного стану видають відповідні свідоцтва про державну реєстрацію актів цивільного стану .
Керуючись ст. 53, 55 КпШС України, Постановою Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», ст.125, 126, 130 Сімейного кодексу України, ст.4, 79-81, 258, 263, 265, 268 ЦПК України, суд,
УХВАЛИВ:
Позовні вимоги  ОСОБА_1 , про встановлення факту батьківства, задовольнити.
Встановити, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_9 , є батьком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Внести зміни в актовий запис № 07 від 23 вересня 2014 року про народження ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 , зареєстрований виконкомом Степненської сільської ради Ямпільського району Сумської області, зазначивши у графі «батько» - « ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , громадянин України», та змінити прізвище дитини на « ОСОБА_11 ».
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Сумського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст судового рішення складено 29 червня 2026 року.

Суддя	Ч.М.Теміров