Справа № 136/1559/25
провадження № 2-о/136/66/25

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2026 року м. Липовець

Липовецький районний суд Вінницької області
у складі: головуючого судді Присяжного О.І.,
за участю секретаря судового засідання Мельник В.Р., заявниці ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Липовець, у порядку окремого провадження, цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Міністерство оборони України про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, - 
ВСТАНОВИВ:
Стислий виклад позицій учасників справи.
ОСОБА_1 (далі по тексту – заявник) звернулася до суду із вищевказаною заявою, в якій просить суд встановити юридичний факт постійного проживання ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , однією сім`єю без реєстрації шлюбу, а саме з березня 2021 року по ІНФОРМАЦІЯ_3 , до дня його смерті. 
Підставність заяви обґрунтовується тим, що з ОСОБА_2 заявниця перебувала в шлюбі з 20.08.1994, який був зареєстрований виконавчим комітетом Вахнівської сільської ради Липовецького району Вінницької області, актовий запис № 7. Від шлюбу мають двоє дітей, які вже є повнолітніми. В 2015 – 2016 роках ОСОБА_2 приймав участь в АТО. Після повернення з АТО заявниця з ОСОБА_2 та їх дітьми ще до повномасштабного вторгнення рф виїжджали на заробітки за кордон. Під час одного із виїздів, перебуваючи в Польщі, вони з чоловіком посварилися, він повернувся додому і звернувся з позовом до суду про розірвання шлюбу.
Згідно рішення Липовецького районного суду Вінницької області від 11.02.2021, яке набуло законної сили 16.03.2021 вирішено розірвати шлюб між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який був зареєстрований 20.08.1994 виконавчим комітетом Вахнівської сільської ради Липовецького району Вінницької області, актовий запис № 7. 
Однак після вступу судового рішення в законну силу, вони продовжували разом проживати в їх будинку, вести спільне господарство. ОСОБА_2 до лютого 2022 працював в Турбівському кар`єрі на навантажувачі. 25.02.2022 ОСОБА_2 був призваний у Збройні Сили України по мобілізації та брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України. ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 загинув під час бойових дій, а 22.09.2022 заявниця здійснила його поховання на кладовищі с. Вахнівка, провела та оплатила поминальний обід для родичів, друзів односельців чоловіка, в серпні 2024 спорудила надгробний пам`ятник чоловіку на кладовищі.
Ту обставину, що заявниця з ОСОБА_2 мають спільних дорослих дітей, проживали разом як чоловік і дружина і до, і після розірвання шлюбу в лютому 2021, піклувались одне про одного, вели спільне господарство, спільно харчувались, разом купляли речі, разом проводили ремонт житла, допомагали одне одному, вели спільний побут, мали взаємні обов`язки та права можуть підтвердити свідки.
Підсумовуючи заявниця зазначає, шо без отримання судового рішення про встановлення факту спільного проживання вона не може реалізувати свої соціально-економічні права, зокрема пов`язані з отриманням соціальних виплат, пенсій пільг, субсидій, грошової компенсації (допомоги), у зв`язку із смертю ОСОБА_2 , а також надання статусу члена сім`ї захисника.
У поданій до суду заяві представник заінтересованої особи Міністерства оборони України зазначає, що заявник свої вимоги обґрунтовує тим, що вона проживала однією сім`єю із ОСОБА_2 , який приймаючи безпосередню участь у заходах із забезпечення оборони та проходячи військову службу за призовом загинув ІНФОРМАЦІЯ_3 , у зв`язку із чим заявник вважає, що він має право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». 
Звертаючись до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, заявник посилався на те, що встановлення факту перебування на утримані необхідно їй з метою реалізації свого права на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю військовослужбовця, яка передбачена змістом статті 16-1 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та розмір якої визначений постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 р. № 168 «Про деякі питання виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану». 
Отже, для визначення можливості встановлення факту, про який просив заявник, суду першої інстанції при ухваленні рішення необхідно встановити, чи породить встановлення таких фактів юридичні наслідки для заявника у виді набуття права на отримання матеріальних виплат та гарантій, передбачених Законами України «Про військовий обов`язок і військову службу», «Про соціальний і правовий статус військовослужбовців і членів їх сімей» та постановою КМУ від 28.02.2022 № 168. 
Відповідно до пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 р. № 168 установити, що сім`ям загиблих осіб, зазначених у пунктах 1-12 цієї постанови, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 15 000 000 гривень, яка розподіляється рівними частками на всіх отримувачів, передбачених у статті 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цією постановою, можуть реалізувати це право з дня його виникнення. Днем виникнення такого права є дата загибелі особи, зазначеної у пунктах 1-12 цієї постанови, в період дії воєнного стану, що зазначена у свідоцтві про смерть. 
Змістом частини першої статті 16-1 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (в редакції, яка діяла станом на 16 вересня 2022 р., тобто на дату загибелі ОСОБА_2 ) визначено, що у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають батьки, один із подружжя, який не одружився вдруге, діти, які не досягли повноліття, утриманці загиблого (померлого). 
Утриманцями вважаються члени сім`ї, які мають право на пенсію у разі втрати годувальника відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» за загиблого (померлого) військовослужбовця. 
В свою чергу, частиною першою статті 30 вказаного Закону право на пенсію в разі втрати годувальника мають непрацездатні члени сімей загиблих, померлих або таких, що пропали безвісти військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які перебували на їх утриманні, з положень якої вбачається, що для виникнення у особи права на призначення та отримання одноразової грошової допомоги необхідно встановити факт непрацездатності вказаної особи, в розумінні частини четвертої статті 30 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та у разі наявності вказаних обставин дослідити факт перебування на утриманні. 
Представник заінтересованої особи звертає увагу суду на те, що заявником не надано суду належних і допустимих доказів, які б підтверджували належність заявника до категорії непрацездатних осіб, які б у разі встановлення судом факту перебування на утриманні загиблого військовослужбовця, надавали їй право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про військовий обов`язок і військову службу», «Про соціальний і правовий статус військовослужбовців і членів їх сімей» та постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 р. № 168. 
Таким чином, встановлення факту проживання однією сім`єю, як визначено заявником для отримання одноразової грошової допомоги, не призведе до виникнення у нього права на отримання вказаної допомоги, оскільки останній не належить до жодної із категорій утриманців загиблого в розумінні Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», у зв`язку із чим зазначена заява задоволенню не підлягає.

Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі.
15.08.2025 ухвалою Липовецького районного суду Вінницької області заяву ОСОБА_1 прийнято до розгляду та відкрито провадження за вказаною заявою, призначено розгляд по суті та визначено заінтересованій особі строк для подання відзиву на заяву.
08.09.2025 ухвалою Липовецького районного суду Вінницької області задоволено клопотання ОСОБА_1 та витребувано від Липовецького відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Вінницькому районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) інформацію щодо укладення (розірвання, припинення) шлюбу у період часу з 16.03.2021 по 16.09.2022 ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП – НОМЕР_2 ), ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП – НОМЕР_1 ).
11.09.2025 від Липовецького відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Вінницькому районі  Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) надійшла запитувана судом інформація.
22.09.2025 від заінтересованої особи Міністерства оборони України надійшла заява із правовою позицією стосовно заяви ОСОБА_1 
04.11.2025 ухвалою Липовецького районного суду Вінницької області зупинено провадження у справі до закінчення перегляду у касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи № 308/17634/23 (провадження №14-40цс25). 
20.03.2026 ухвалою Липовецького районного суду Вінницької області поновлено провадження у справі у зв`язку із завершенням Великою Палатою Верховного Суду розгляду справи № 308/17634/23 (провадження № 14-40цс25).
Представники заінтересованої особи до суду не з`явились, належним чином повідомленні про дату, час та місце судового засідання.
З огляду на викладене, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи, тому проводить його в даному судовому засіданні на підставі зібраних у справі доказів.
В судовому засіданні заявниця підтримала подану нею заяву, просила її задовольнити з підстав зазначених у заяві. Додатково підтвердила, що встановлення факту проживання її та ОСОБА_2 як чоловіка та дружини без реєстрації шлюбу необхідне для отримання грошової допомоги у зв`язку із загибеллю ОСОБА_2 під час виконання бойового завдання.

Встановлені судом фактичні обставини та відповідні їм правовідносини, норми права, які застосовував суд, мотиви суду.
Суд, вивчивши та дослідивши матеріали цивільної справи, повно і всебічно з`ясувавши усі фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, об`єктивно і безпосередньо оцінивши зібрані у справі докази, встановив, що відповідно до інформації зазначеної у витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 00050509008 від 08.04.2025, 20.08.1994 виконавчим комітетом Вахнівської сільської ради Липовецького району Вінницької області було складено актовий запис № 7 про шлюб ОСОБА_2 та ОСОБА_4 . Окрім того, витяг містить відомості про розірвання шлюбу на підставі рішення Липовецького районного суду Вінницької області від 11.02.2021 № 136/1446/20 (а.с.12)
Також судом встановлено, що рішенням Липовецького районного суду Вінницької області від 11.02.2021 по справі № 136/1446/20 задоволено у повному обсязі позов ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_3 ) до ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) про розірвання шлюбу. Розірвано шлюб між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який був зареєстрований 20.08.1994 виконавчим комітетом Вахнівської сільської ради Липовецького району Вінницької області, актовий запис № 7 (а.с.10-11).
Відповідно до копії військового квитка НОМЕР_4 виданого 01.04.2022 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 25.02.2022 на підставі Указу Президента України від 24.02.2022 № 69/2022 «Про загальну мобілізацію» призваний у Збройні Сили України (СЗРУ) по мобілізації. Дата зарахування до списків в/ч НОМЕР_5 – 25.02.2022 (наказ № 38), дата виключення зі списків в/ч НОМЕР_5 - 15.06.2022 (наказ № 135) (а.с.14-16). 
Згідно копії свідоцтва про смерть НОМЕР_6 від 26.09.2022, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , помер ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Селидове, Донецька область, Україна (а.с.13).
Відповідно до копії лікарського свідоцтва про смерть № 4976 від 17.09.2022 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , помер ІНФОРМАЦІЯ_2 внаслідок ушкодження отриманого внаслідок дій, передбачених законом, та воєнних операцій: ушкодження внаслідок військових дій від інших вибухів та осколків (а.с.17).
Згідно копії довідки виданою Турбівською селищною радою Вінницького району Вінницької області № 279 від 10.04.2025 ОСОБА_1 , 1968 року народження, з 11 квітня 2003 року по даний час проживає за постійним місцем реєстрації АДРЕСА_1 . В період розірвання шлюбу з гр. ОСОБА_2 місце проживання та реєстрації не змінювала, продовжує проживати за даною адресою (а.с.20).
Відповідно до копії довідки виданої Споживчим товариством «Деснянка» від 22.09.2022 ОСОБА_1 22.09.2022 робила поминальний обід в кафе по прв. Черняховського, 3, смт. Турбів на 80 (вісімдесят чоловік) (а.с.21).
Згідно копії накладної № 1 від 22.09.2022 ОСОБА_1 , с. Вахнівка, сплатила 10 000,00 грн. ФОП ОСОБА_5 за поминальний обід (а.с.22).
Відповідно до копії гарантійного листа ФОП ОСОБА_6 від 15.08.2024 останній виготовив та виконав монтаж гранітного пам`ятника в с. Вахнівка Липовецького району Вінницької області на ОСОБА_2 згідно з розробленим і погодженим із замовником проектом (ескізом) (а.с.24).
Згідно інформації зазначеної у листі Липовецького відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Вінницькому районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) № 243/28.3-28 від 11.09.2025 за наявним на збереженні архіву не виявлено актового запису про шлюб, актового запису про розірвання шлюбу між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , за період з 16.03.2021 по 16.09.2022 (а.с.36).
Свідки ОСОБА_7 та ОСОБА_8 повідомили суд про те, що вони понад двадцять сім років є сусідами подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1 по АДРЕСА_1 . За весь час знають родину ОСОБА_9 лише з позитивної сторони, про їхнє розлучення у 2021 році їм нічого не було відомо, оскільки як до 2021 року, так і після вони проживали разом як чоловік та дружина, вели спільне господарство, разом їздили за кордон на заробітки, жодних скандалів між ними не було, а в лютому 2022 року коли ОСОБА_2 мобілізували, ОСОБА_1 із іншими членами їх сім`ї перебувала за межами України та повернулась уже на поховання чоловіка.
За ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
У порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право.
Юридичні факти можуть бути встановлені для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника, за умови, що вони не стосуються прав чи законних інтересів інших осіб. У випадку останнього між цими особами виникає спір про право.
Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 11 лютого 2026 року у справі № 308/17634/23 (провадження № 14-40цс25) не знайшла підстав для відступлення від свого висновку, викладеного у постанові від 18 січня 2024 року у справі № 560/17953/21 про те, що справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, розглядаються у позасудовому та судовому порядку. 
При цьому Велика Палата ВС вказала, що у справах про встановлення факту перебування особи на утриманні загиблого військовослужбовця з метою отримання одноразової грошової допомоги між заявником та суб`єктом владних повноважень, який вирішує питання призначення відповідної соціальної допомоги, не може бути спором про право, оскільки такий суб`єкт не є отримувачем грошової допомоги. Такі справи підлягають розгляду в окремому провадженні згідно з правилами цивільного судочинства.
Розглядаючи цю справу, Велика Палата ВС зазначила, що чинне законодавство не передбачає іншого судового порядку встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні, окрім як у порядку цивільного судочинства. 
Велика Палата ВС також звернула увагу, що одноразова грошова допомога у зв`язку зі смертю військовослужбовця призначається і виплачується фізичним особам, які мають право на її отримання (батьки, один із подружжя, який не одружився вдруге, діти, які не досягли повноліття, утриманці загиблого).
З урахуванням такого правового регулювання ВП ВС дійшла висновку, що в цих справах спір може виникнути лише між суб`єктами отримання одноразової грошової допомоги, яка розподіляється рівними частками на всіх отримувачів. Між заявником і суб`єктом призначення грошової допомоги у зв`язку із загибеллю (смертю) військовослужбовця не може бути спору, оскільки такий суб`єкт не є отримувачем допомоги.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року справа № 320/948/18 (провадження № 14-567цс18) зроблено висновок, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів.
Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов:
- факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення;
- встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах;
- заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо);
- чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.
Подібні висновки містяться у постановах Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справі № 752/20365/16-ц, від 05 грудня 2019 року у справі № 750/9847/18, від 03 лютого 2021 року у справі № 644/9753/19, від 16 червня 2021 року у справі № 643/6447/19/19, від 08 вересня 2021року у справі № 641/5187/20.
Таким чином, в судовому порядку можливо встановити факти, коли ці факти безпосередньо породжуватимуть юридичні наслідки, тобто вони повинні мати юридичне значення, а саме: від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення. 
Метою встановлення факту у даній справі заявниця ОСОБА_1 зазначає реалізацію свого права на отримання матеріальних виплат та гарантій, передбачених Законами України «Про військовий обов`язок і військову службу», «Про соціальний і правовий статус військовослужбовців і членів їх сімей» та постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168. 
Отже, для визначення можливості встановлення факту, про який просить заявниця, суду необхідно встановити, чи породить встановлення такого факту юридичні наслідки для заявниці у виді набуття права на отримання матеріальних виплат та гарантій, передбачених Законами України «Про військовий обов`язок і військову службу», «Про соціальний і правовий статус військовослужбовців і членів їх сімей» та постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168. 
Відповідно до статті 41 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» виплата одноразової грошової допомоги у разі, зокрема, загибелі (смерті) військовослужбовців, здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». 
Згідно з частиною першою статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» одноразова грошова допомога у разі, зокрема, загибелі (смерті) військовослужбовців - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.
Відповідно до пп. 1 п. 2 статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі, зокрема, загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби. 
Згідно ст. 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (у редакції, чинній на 16.09.2022, тобто на дату загибелі військовослужбовця ОСОБА_2 ) у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають батьки, один із подружжя, який не одружився вдруге, діти, які не досягли повноліття, утриманці загиблого (померлого). Утриманцями вважаються члени сім`ї, які мають право на пенсію у разі втрати годувальника відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", зокрема, за загиблого (померлого) військовослужбовця. 
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 30 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» право на пенсію в разі втрати годувальника мають непрацездатні члени сімей загиблих, померлих, які перебували на їх утриманні (стаття 31). Незалежно від перебування на утриманні годувальника пенсія призначається: непрацездатним дітям; непрацездатним батькам і дружині (чоловікові), якщо вони після смерті годувальника втратили джерело засобів до існування, а також непрацездатним батькам і дружині (чоловікові) військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які загинули чи померли в період проходження служби.
Відповідно до ч. 3 ст. 30 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» непрацездатними членами сім`ї вважаються: 
а) діти, брати, сестри та онуки, які не досягли 18 років або старші цього віку, якщо вони стали особами з інвалідністю до досягнення 18 років. При цьому братам, сестрам та онукам право на пенсію надається у тих випадках, якщо у них немає працездатних батьків;
б) батьки та дружина (чоловік), якщо вони досягли віку, що дає право на призначення пенсії за віком, встановленого частиною першою статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (незалежно від тривалості страхового стажу), або є особами з інвалідністю; 
в) батьки та дружина (чоловік), якщо вони не взяли повторний шлюб військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які загинули, померли чи пропали безвісти в період проходження служби мають право на пенсію не раніш як за 5 років до досягнення віку, що дає право на призначення пенсії за віком, встановленого частиною першою статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (незалежно від тривалості страхового стажу), або якщо вони мають право на пенсію незалежно від віку відповідно до частини третьої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», на дострокову пенсію за віком, пенсію за віком на пільгових умовах чи пенсію із зменшенням пенсійного віку відповідно до закону, або якщо вони є особами з інвалідністю;
г) дід і бабуся - при відсутності осіб, які за законом зобов`язані їх утримувати;
д) дружина (чоловік) або один з батьків чи дід, бабуся, брат або сестра, незалежно від віку і працездатності, якщо вона (він) зайнята доглядом за дітьми, братами, сестрами чи онуками померлого годувальника, які не досягли 8-річного віку, і не працює. 
Згідно ч. 1 ст. 31 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» члени сім`ї померлого вважаються такими, що перебували на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування.
Таким чином, системне тлумачення положень статті 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (у редакції, чинній на дату загибелі військовослужбовця ОСОБА_2 ) та положень статей 30, 31 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» дає підстави для висновку, що право на виплату одноразової грошової допомоги мають батьки, один із подружжя, який не одружився вдруге, діти, які не досягли повноліття, утриманці загиблого (померлого). 
Отже, судом з`ясовано, що встановлення факту постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу не породить для неї юридичних наслідків, тобто не призведе до набуття нею права на отримання одноразової грошової допомоги, у зв`язку з чим заява ОСОБА_1 про встановлення юридичного факту не підлягає до задоволення.
Керуючись ст.ст. 258-259, 263-265, 268, 273, 293, 315, 354 ЦПК України, суд,
УХВАЛИВ:
В задоволенні заяви ОСОБА_1 , заінтересована особа: Міністерство оборони України про встановлення факту проживання однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , з березня 2021 року до дня смерті ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 - відмовити.
Рішення може бути оскаржене до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заявник: ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_1 );

Заінтересована особа: Міністерство оборони України (місцезнаходження: проспект Повітрофлотський, 6, м. Київ, ЄДРПОУ: 00034022).

У зв`язку із перебуванням головуючого судді по справі на лікарняному з 24.04.2026 по 01.05.2026, повний текст рішення складено та підписано 04.05.2026.

Суддя Олексій ПРИСЯЖНИЙ