ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2026 року	м. Одеса	Справа № 916/953/25	
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді: Філінюка І.Г.
суддів: Аленіна О.Ю., Принцевської Н.М.  

секретар судового засідання - Чеголя Є.О.
за участю:
Прокурор відділу - Кривельова Т.М.
ТОВ «Південбуд-М» - адвокат Петров В.С. 

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу 
Товариства з обмеженою відповідальністю «Південбуд-М» 
на рішення Господарського суду Одеської області від 20.03.2026 
по справі №916/953/25 
за позовом: Ізмаїльської окружної прокуратури 
в інтересах держави в особі Національної служби здоров`я України, Південного офісу Держаудитслужби, Одеської обласної ради 
до відповідачів: 
1.Комунального некомерційного підприємства «Дунайська обласна лікарня» Одеської обласної ради»;
2. Товариства з обмеженою відповідальністю «Південбуд-М» 
про визнання додаткової угоди до договору недійсною та стягнення безпідставно сплачених коштів у сумі 148 791,98 грн.

суддя суду першої інстанції - Малярчук І.А. 
місце винесення рішення: м. Одеса, Господарський суд Одеської області, пр.-т Шевченка, 29,
повний текст рішення складено та підписано: 26.03.2026 року 

ВСТАНОВИВ:

У березні 2025 року Ізмаїльська окружна прокуратура в інтересах держави в особі Національної служби здоров`я України, Південного офісу Держаудитслужби, Одеської обласної ради звернулася до Господарського суду Одеської області із позовом до Комунального некомерційного підприємства «Дунайська обласна лікарня» Одеської обласної ради» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Південбуд-М» про визнання додаткової угоди до договору недійсною та стягнення безпідставно сплачених коштів у сумі 148 791,98 грн.
Обґрунтовуючи позовні вимоги прокурор зазначає про те, що внесені додатковою угодою № 1 від 05.07.2022 до договору № 93-Н від 31.05.2022 зміни до істотних умов договору в частині збільшення загальної суми договору не відповідають вимогам п. 7 ч. 5 ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі» та договірним умовам, за таких обставин, прокурор вважає, що підвищення ціни договору є необґрунтованим, а безпідставно сплачені кошти підлягають поверненню замовнику. 
Рішенням Господарського суду Одеської області від 20.03.2026 задоволено повністю позов Ізмаїльської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Національної служби здоров`я України, Південного офісу Держаудитслужби, Одеської обласної ради до Комунального некомерційного підприємства «Дунайська обласна лікарня» Одеської обласної ради", Товариства з обмеженою відповідальністю «Південбуд-М» про визнання додаткової угоди до договору недійсною та стягнення безпідставно отриманих коштів у сумі 148 791,98 грн.
Визнано недійсною додаткову угоду № 1 від 05.07.2022 до Договору № 93-Н від 31.05.2022, укладену між Комунальним некомерційним підприємством «Дунайська обласна лікарня» Одеської обласної ради» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Південбуд-М».
Стягнуту з Товариства з обмеженою відповідальністю «Південбуд-М» на користь Державного бюджету в особі Національної служби здоров`я України 148 791, 98 грн. безпідставно сплачених коштів.
Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Південбуд-М» на користь Одеської обласної прокуратури 2 422, 40 грн. судового збору.
Стягнуто з Комунального некомерційного підприємства «Дунайська обласна лікарня» Одеської обласної ради» на користь Одеської обласної прокуратури 2 422, 40 грн. судового збору.
Обґрунтування судового рішення. 
В мотивах прийнятого судового рішення, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що позовні вимоги прокурора є обґрунтованими та законними, а отже підлягають задоволенню заявлені прокурором позовні вимоги щодо визнання недійсною додаткової угоди № 1 від 05.07.2022 до договору № 93-Н від 31.05.2022 та стягнення безпідставно сплачених коштів у сумі 148 791,98 грн.
Не погодившись із вказаним судовим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю «Південбуд-М» звернулось до Південно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права просить рішення господарського суду Одеської області від 20.03.2026 по справі №916/953/25 скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити в задоволені позову Ізмаїльської окружної прокуратури (в інтересах держави в особі Національної служби здоров`я України, Південного офісу Держаудитслужби, Одеської обласної ради до Комунального некомерційного підприємства «Дунайська обласна лікарня» Одеської обласної ради», Товариства з обмеженою відповідальністю «Південбуд-М» про визнання додаткової угоди до договору недійсною та стягнення безпідставно отриманих коштів у сумі 148 791,98 грн. та стягнути з Одеської обласної прокуратури судовий збір. 
Узагальнені доводи апеляційної скарги. 
В обґрунтування апеляційної скарги скаржник посилається на те, що судом першої інстанції під час винесення оскаржуваного судового рішення не було враховане те, що особливості здійснення публічних закупівель товарів, робіт і послуг для замовників, передбачених законом «Про публічні закупівлі», на період дії правового режиму воєнного стану в Україні та протягом 90 днів з дня його припинення або скасування від 12.10.2022 набрали закону силу 19.10.2022, а додаткової угоди № 1 до договору № 93-Н від 31.05.2022 була укладена 05.07.2022 року, що є порушенням ст.58 Конституції України.
Також, що судом не було враховане те, що на час укладання додатку № 1 від 05.07.2022 року діяла постанова КМ України від 28.02.2022 р. № 169 «Деякі питання здійснення оборонних та публічних закупівель товарів, робіт і послуг в умовах воєнного стану» (далі - постанова КМУ від 28.02.2022 року № 169), яка була прийнята відповідно до ст. 64 Конституції України, ст.12-1 закону «Про правовий режим воєнного стану», п.3 ч.1 ст.4 закону «Про оборонні закупівлі», указу Президента України від 24.02.2022 р. № 64 «Про введення воєнного стану в Україні.
Скаржник зазначає в апеляційній скарзі про те, що постанова КМУ від 28.02.2022 року № 169 конкретно встановила особливості порядку укладення договір для держаних і комунальних потреб в умовах воєнного стану - публічні закупівлі товарів, робіт і послуг здійснюються без застосування процедур закупівель та спрощених закупівель, визначених ст. 41 закону «Про публічні закупівлі» та законом «Про охоронні закупівлі».
Зазначеного суд першої інстанції не врахував під час винесення оскаржуваного судового рішення. 
Отже, на думку скаржника поданий позов Одеської обласної прокуратури не є ефективним способом захисту, бо не призводить до поновлення майнових прав позивача, що є самостійною підставою для відмови в позові незалежно від інших встановлених судом обставин, тому не підлягає задоволенню.
Узагальнені доводи інших учасників провадження у справі.
27.05.2026 до Південно-західного апеляційного господарського суду від Ізмаїльської окружної прокуратури Одеської області надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній посилаючись на те, що оскаржуване судове рішення було прийнято з додержанням норм матеріального та процесуального права просить оскаржуване судове рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу залишити без задоволення. 
Рух справи у суді апеляційної інстанції. 
20.04.2026 до Південно-західного апеляційного господарського суду надійшла апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Південбуд-М» на рішення Господарського суду Одеської області від 20.03.2026 по справі №916/953/25.
Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи було визначено колегію суддів у складі: головуючого судді - Філінюк І.Г. судді Аленін О.Ю., Принцевська Н.М., що підтверджується протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.04.2026.
На момент надходження апеляційної скарги матеріали справи №916/953/25 на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду не надходили. 
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 27.04.2026 доручено Господарському суду Одеської області невідкладно надіслати матеріали справи №916/953/25 на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду.
Відкладено вирішення питання щодо можливості відкриття, повернення, залишення без руху або відмови у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Південбуд-М" на рішення Господарського суду Одеської області від 20.03.2026 по справі №916/953/25 до надходження матеріалів справи з суду першої інстанції. 
04.05.2026 матеріали справи №916/953/25 надійшли на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду. 
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 11.05.2026 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Південбуд-М» на рішення Господарського суду Одеської області від 20.03.2026 по справі №916/953/25 - залишено без руху.
Встановлено Товариству з обмеженою відповідальністю «Південбуд-М» строк для надання Південно-західному апеляційному господарському суду доказів сплати судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 7267, 20 грн. - протягом 10 днів з дня вручення копії ухвали про залишення апеляційної скарги без руху.
Попереджено скаржника Товариство з обмеженою відповідальністю «Південбуд-М», що при невиконанні вимог даної ухвали, апеляційна скарга вважається неподаною та повертається апелянту. 
15.05.2026 до Південно-західного апеляційного господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю «Південбуд-М» надійшла заява про усунення недоліків. До вказаної заяви було додано: докази сплати судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 7267, 20 грн.
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 18.05.2026 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Південбуд-М» на рішення Господарського суду Одеської області від 20.03.2026 по справі №916/953/25.
Призначено розгляд апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Південбуд-М» на рішення Господарського суду Одеської області від 20.03.2026 по справі №916/953/25 на 30.06.2026 о 15:00 год.
25.06.2026 до Південно-західного апеляційного господарського суду від представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Південбуд-М» - адвоката Петрова Володимира Степановича надійшла заява про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів та системи «відеоконференцзв`язку» по справі №916/953/25, розгляд якої призначено на 30.06.2026 о 15:00 год. за його участю за зареєстрованою електронною адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 29.06.2026 заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Південбуд-М» - адвоката Петрова Володимира Степановича про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів та системи «відеоконференцзв`язку» по справі №916/953/25, розгляд якої призначено на 30.06.2026 о 15:00 год. за його участю за зареєстрованою електронною адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 - задоволено та надано можливість представнику Товариства з обмеженою відповідальністю «Південбуд-М» - адвокату Петрову Володимиру Степановичу взяти участь у судовому засіданні, яке призначене на 30.06.2026 о 15:00 год. по справі №916/953/25 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою комплексу технічних засобів та програмного забезпечення «відеоконференцзв`язку» за зареєстрованою на офіційному веб-порталі судової влади України електронною адресою: petrov_vs@ukr.net.
В судовому засіданні 30.06.2026 скаржник доводи та вимоги апеляційної скарги підтримав, Прокурор заперечував щодо задоволення апеляційної скарги, просив судове рішення залишити без змін.
Інші представники сторін в судове засідання 30.06.2026 не з`явились. 
Відповідно до частини дванадцятої статті 270 ГПК України, неявка сторін, або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
30.06.2026 оголошено вступну та резолютивну частини постанови у даній справі.
Статтею 269 ГПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Перевіривши повноту встановлення господарським судом обставин справи та докази по справі на їх підтвердження, їх юридичну оцінку, колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду переглядає рішення Господарського суду Одеської області в межах доводів та вимог апеляційних скарг, передбачених статтею 269 ГПК України.
Фактичні обставини справи встановлені судом.
За результатами проведених відкритих торгів щодо закупівлі UA-2022-06-02-005585-a, 31.05.2022 між КНП «Дунайська обласна лікарня» ООР» (Замовник) та ТОВ «Південбуд-М» (Підрядник) було укладено договір про закупівлю № 93-Н вартістю 1 487 920,00 грн без ПДВ, за умовами якого Підрядник зобов`язується виконати Замовникові роботи: «Загальнобудівельні роботи з поточного ремонту бомбосховища в КНП «Дунайська обласна лікарня» Одеської обласної ради» по вул. Телеграфна, 182/1 в м. Ізмаїлі Одеської області» згідно наказу Мінрегіона № 281 від 01.11.2021, КНУ «Настанова з визначення вартості будівництва», зазначені в договірній ціні та локальному кошторисі з додатками, виконаною українською мовою в програмному комплексі АВК-5 згідно проектно-кошторисної документації, а Замовник - прийняти і оплатити такі роботи. Обсяги закупівлі робіт можуть бути зменшені залежно від реального фінансування видатків. Вартість робіт визначається на основі договірної ціни, що є невід`ємною частиною Договору (Додаток № 1) і складає 1 487 920,00 грн, у т.ч. ПДВ 247 986,67 грн (п.п. 1.1., 1.3. Договору). 
Відповідно до п.п. 3.1., 3.3., 3.4., 3.5. Договору № 93-Н від 31.05.2022 в ціну включаються прямі витрати (з урахуванням вартості витратних матеріалів), накладні витрати, пусконалагоджувальні роботи, інші супутні витрати, прибуток, який планується одержати при виконанні договору та усі податки та збори, що сплачуються або мають бути сплачені стосовно запропонованих робіт. Істотні умови Договору не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами, у повному обсязі крім випадків:- зменшення або збільшення обсягів робіт, цін на матеріали та обладнання зокрема з урахуванням фактичного обсягу видатків замовника; ,- покращення якості робіт, за умови що таке покращення не призведе до збільшення суми, визначеної в Договорі;- продовження строку дії Договору та строку виконання зобов`язань щодо передачі товару, виконання робіт, надання послуг у разі виникнення документально підтверджених об`єктивних обставин, що спричинили таке продовження, у тому числі обставин непереборної сили, затримки фінансування витрат замовника, за умови що такі зміни не призведуть до збільшення суми, визначеної в Договорі;- погодження зміни ціни в Договорі в бік зменшення (без зміни кількості (обсягу) та якості товарів, робіт і послуг), у тому числі у разі коливання ціни товару на ринку;- зміни ціни в Договорі у зв`язку зі зміною ставок податків і зборів та/або зміною умов щодо надання пільг з оподаткування - пропорційно до змін таких ставок та/або пільг з оподаткування;- зміни встановленого згідно із законодавством органами державної статистики індексу споживчих цін, зміни курсу іноземної валюти, зміни біржових котирувань або показників Platts, ARGUS регульованих цін (тарифів) і нормативів, що застосовуються в договорі про закупівлю, у разі встановлення в договорі про закупівлю порядку зміни ціни. Сума визначена в Договорі та зобов`язання сторін Договору підлягають відповідному коригуванню у разі зменшення бюджетних призначень. Сума видатків та обсяги, передбачені на зазначену мету можуть корегуватися в залежності від затвердженого кошторису та реального фінансування на відповідний період.
Договір набирає чинності з моменту підписання Сторонами та скріплення печатками і діє до 31.12.2022, а в частині виконання своїх зобов`язань, до повного їх виконання сторонами (п. 15.1. Договору № 93-Н від 31.05.2022).
Листом № 1840/02/01.1-08/2-22 від 31.05.2022 Департаментом економічної політики та стратегічного планування Одеської обласної військової адміністрації, за результатами ознайомлення з дефектним актом на ремонтні роботи та зведеним кошторисним розрахунком вартості будівництва, наданих КНП «Дунайська обласна лікарня» ООР, було погоджено вище зазначену очікувану вартість закупівлі.
05.07.2022 між сторонами було укладено Додаткову угоду № 1 від 05.07.2022 до Договору № 93-Н від 31.05.2022, згідно з якою у зв`язку з додатковими обсягами робіт та змінами цін на будівельні матеріали сторони домовились збільшити суму Договору № 93-Н від 31.05.2022 на 148 791,98 грн. Загальна сума Договору складає: 1 636 711,98 грн у т.ч. ПДВ 272 785,33 грн. Підстава зміни встановленого згідно із законодавством органами державної статистики індексу споживчих цін, зміни курсу іноземної валюти, зміни біржових котирувань або показників Platts, ARGUS регульованих цін (тарифів) і нормативів, що застосовуються в договорі про закупівлю, у разі встановлення в договорі про закупівлю порядку зміни ціни та згідно Додатку № 1 до Додаткової угоди (Договірна ціна) (п. 7 ч. 5 ст. 41 ЗУ «Про публічні закупівлі»).
Листом № 310 від 11.06.2024 КНП «Дунайська обласна лікарня» Одеської обласної ради», наданого за запитом Ізмаїльської окружної прокуратури, повідомлено, що під час виконання робіт по поточному ремонту бомбосховища в КНП «ДОЛ» ООР» по вул. Телеграфна, 182/1 в м. Ізмаїлі Одеської області листом ТОВ «ПІВДЕНБУД-М» № 09/06 2022 від 09.06.2022 було повідомлено КНП «ДОЛ`ООР» про необхідність виконання додаткових робіт, які виникли під час поточних робіт за договором, які неможливо було передбачити на стадії формування договірної ціни. Для належного виконання договору № 93-Н від 31.05.2022 та дотримання вимог Постанови КМУ № 138 від 10.03.2017 «Порядок створення та утримання захисних споруд цивільного захисту та ведення обліку», ДБН В.2.2-5-97 «Будинки та споруди цивільного захисту» замовник має право вносити зміни у проектну та кошторисну документацію до початку робіт або під час їх виконання за умови, що вартість додаткових робіт, викликаних такими змінами, не перевищує 10 відсотків договірної ціни і не впливає на характер робіт, визначених у договорі підряду згідно Постанови КМУ 668 від 01.08.2005, але в системі Прозорро посилання на цей пункт відсутнє, у зв`язку з чим обрано підставу п. 7 ч. 5. ст. 41 для внесення змін в системі Прозорро. Таким чином, КНП «ДОЛ`ООР» уклали додаткову угоду на збільшення вартості договору не більш ніж на 10%, що не передбачає збільшення вартості виконаних робіт, а передбачає збільшення об`єму робіт.
Відповідно до довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за липень 2022 року (форма № КБ-3) від 06.07.2024, відповідно до акта № 1 приймання виконаних будівельних робіт за липень 2022 року (форма № КБ-2в) від 06.07.2022 роботи за Договором № 93-Н від 31.05.2022 (у редакції ДУ № 1 від 05.07.2022) виконано у повному обсязі. Згідно платіжних інструкцій № 3710 від 06.06.2022 на суму 446 376,00 грн та № 3788 від 06.07.2022 на суму 1 190 335,98 грн оплату за виконання робіт, передбачених договором № 93-Н від 31.05.2022 (у редакції ДУ № 1 від 05.07.2022), здійснено у повному обсязі на загальну суму 1 636 711,98 грн.
У листі № 33522/2-16-24 від 01.10.2024 Національна служба здоров`я України повідомила, що у 2022 році між НСЗУ та КНП «Дунайська обласна лікарня» Одеської обласної ради» (Надавач) було укладено договори про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій:- № 0067-Е122-Р000 від 07.02.2022;- № 3728-Е722-Р000 від 22.07.2022 та зазначено, що питання розпорядження коштами Надавача, які він отримав як дохід за надання послуг з медичного обслуговування населення, в тому числі в рамках виконання господарських договорів (у тому числі договору № 93-Н від 31.05.2022) не належить до компетенції НСЗУ.
Зі Звіту про доходи та витрати за 2022 рік (річного) КНП «ДОЛ» ООР» вбачається, що протягом 2022 року підприємство отримало надходження на загальну суму 90 134 934,26 грн, у тому числі: за програмою медичних гарантій - 69 100 895,48 грн, з обласного, районного та місцевого бюджетів у вигляді грошових коштів - 6 415 714,96 грн, у натуральній формі - 2 856 778,05 грн, у вигляді благодійної допомоги у натуральній формі - 2 655 551,92 грн, а також інші надходження - 9 105 993,85 грн. Водночас відповідно до таблиці 5.1 «Операційні та неопераційні витрати» на ремонт протягом 2022 року було витрачено 11 764 335,62 грн, з яких 10 904 904,62 грн становили витрати саме на ремонт приміщень. Крім того, у розділі «Аналіз», пункті 3 «Структура придбання, оприбуткування за грошові кошти та у натуральній формі», зазначено, що протягом 2022 року на ремонт було витрачено 11 764,3 тис. грн за рахунок коштів, отриманих за програмою медичних гарантій, а також відплатних послуг, страхових виплат та інших надходжень.
Відповідно до Статуту, затвердженого розпорядженням Одеської обласної ради від 27.03.2020 № 160-2020, КНП «ДОЛ» ООР» є неприбутковим закладом охорони здоров`я, що надає високоспеціалізовану медичну допомогу та унітарним комунальним підприємством, що діє на основі комунальної власності територіальних громад сіл, селищ, міст області. Власник - Одеська обласна рада.
Між Національною службою здоров`я України та КНП «ДОЛ» ООР» протягом 2022 року укладено наступні договори № 0067 Е122-Р000 від 07.02.2022; № 3728-Е722-Р000 від 22.07.2022. Відповідно до положень Типової форми договору про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 25.04.2018 № 410, Національна служба здоров`я України оплачує надані медичні послуги згідно з тарифами та коригувальними коефіцієнтами на підставі звітів про медичні послуги, відповідно до укладеного договору в межах бюджетних асигнувань, визначених у плані асигнувань на відповідний період за відповідним напрямом.
Матеріалами справи підтверджується, що Ізмаїльська окружна прокуратура, дотримуючись вимог абз. 4 ч. 4 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», вживала заходів щодо попереднього інформування уповноважених органів про виявлені порушення при збільшенні ціни Договору № 93-Н від 31.05.2022. Так, листом від 05.07.2024 № 59-3836вих-24 прокуратура повідомила Південний офіс Держаудитслужби про наявність відповідних порушень. 
У відповіді Південного офісу Держаудитслужби від 31.07.2024 № 151531-17/3417 зазначено, що моніторинг вказаної закупівлі не проводився, однак наведені прокуратурою обставини будуть враховані під час планування заходів державного фінансового контролю. 
Листом від 05.07.2024 № 59-3834вих-24 прокуратурою було поінформовано Національну службу здоров`я України про виявлені порушення під час використання бюджетних коштів. З відповіді НСЗУ від 01.10.2024 № 33522/2-16-24 вбачається, що питання розпорядження коштами КНП "ДОЛ" ООР", отриманими як дохід від надання послуг з медичного обслуговування населення, не належить до компетенції цього органу. 
Також у матеріалах справи наявний лист прокуратури від 05.07.2024 № 59-3838вих-24, адресований Одеській обласній раді, яким останню повідомлено про виявлені порушення під час використання бюджетних коштів. 
У відповідь Управління обласної ради з майнових відносин листом від 01.08.2024 № 03/1901/24, наданим за дорученням Одеської обласної ради, повідомило, що відповідно до пункту 1.3 Статуту КНП "ДОЛ" ООР" постійний контроль за виконанням статутних завдань підприємства здійснює Департамент охорони здоров`я Одеської обласної державної адміністрації, у зв`язку з чим звернення прокуратури було направлено до зазначеного Департаменту. 
Зі змісту листа Департаменту охорони здоров`я № 6008/08/03-12/2-24/4404 від 12.08.2024 вбачається, що КНП "ДОЛ" ООР" є самостійною юридичною особою, а здійснення фінансового контролю покладено на Рахункову палату, Антимонопольний комітет України та центральний орган виконавчої влади. 
Листами № 59-1183вих-25, № 59-1181вих-25 та № 59-1179вих-25 від 20.02.2025 Ізмаїльська окружна прокуратура повідомила позивачів про прийняття рішення щодо представництва інтересів держави в суді шляхом звернення з даним позовом.
Джерела права та позиція суду апеляційної інстанції. 
Щодо представництва Прокурора в суді.
Частиною 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з п.3 ч.1 ст.1311 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.
Законом України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 №1697-VII визначено правові засади організації і діяльності прокуратури України, статус прокурорів, порядок здійснення прокурорського самоврядування, а також систему прокуратури України.
Відповідно до п.2 ч.1 ст.2 Закону України «Про прокуратуру» на прокуратуру покладається, зокрема, така функція як представництво інтересів громадянина або держави в суді у випадках, визначених цим Законом.
Статтею 23 Закону України «Про прокуратуру» регламентовано особливості представництва інтересів громадянина або держави в суді, що полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом.
Відповідно до ч.ч.3, 4 абз.2 ч.5 ст.53 ГПК України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі набуває статусу позивача.
Із врахуванням того, що «інтереси держави» є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.
Ще однією обов`язковою умовою для наявності підстав для представництва прокурором інтересів держави в суді є не здійснення або неналежним чином здійснення захисту інтересів держави органом державної влади, органом місцевого самоврядування чи іншим суб`єктом владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження.
Так, матеріали справи не містять доказів вжиття заходів Національною службою здоров`я України, Південним офісом Держаудитслужби, Одеською обласною радою по пред`явленню даного позову, крім цього, позивачі не заперечували щодо представництва прокурором інтересів держави в їх інтересах в судовому порядку. Ізмаїльською окружною прокуратурою були скеровані повідомлення № 59-1183вих-25, № 59-1181вих-25 та № 59-1179вих-25 від 20.02.2025 в порядку ст. 23 ЗУ "Про прокуратуру› до позивачів щодо необхідності захисту інтересів держави та подання даного позову.
З урахуванням наведеного, прокурором підтверджено підстави для представництва інтересів держави у даній справі.
Щодо суті спору.
Згідно з ст.15, 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
До способів захисту цивільних прав та інтересів належить визнання правочину недійсним (ст.16 ЦК України).
Статтею 655 Цивільного Кодексу України передбачено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
Відповідно до ст.712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.
Частиною 1 статті 651 ЦК України визначено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.
Стаття 652 ЦК України передбачає, що у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов`язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.
Через зміну істотних обставин договір може бути змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов:
1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане;
2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися;
3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору;
4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.
Відповідно до п.7 ч.2 ст.22 Закону України «Про публічні закупівлі» тендерна документація має містити проект договору про закупівлю з обов`язковим зазначенням порядку змін його умов.
Згідно ч.4 ст.36 Закону України «Про публічні закупівлі» умови договору про закупівлю не повинні відрізнятися від змісту тендерної пропозиції за результатами аукціону (у тому числі ціни за одиницю товару) переможця процедури закупівлі або ціни пропозиції учасника у разі застосування переговорної процедури.
Відповідно до п.п. 2, 7 ч.4 ст.36 Закону України «Про публічні закупівлі» істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків: зміни ціни за одиницю товару не більше ніж на 10 відсотків у разі коливання ціни такого товару на ринку, за умови, що зазначена зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі; зміни встановленого згідно із законодавством органами державної статистики індексу споживчих цін, зміни курсу іноземної валюти, зміни біржових котирувань або показників Рlatts, регульованих цін (тарифів) і нормативів, які застосовуються в договорі про закупівлю, у разі встановлення в договорі про закупівлю порядку зміни ціни.
Системний аналіз положень ст.651 та 652 ЦК України та положень п. 2 ч. 4 ст.36 Закону України «Про публічні закупівлі» дає підстави для висновку про те, що зміна істотних умов договору про закупівлю (збільшення ціни за одиницю товару) є правомірною виключно за таких умов:
- відбувається за згодою сторін;
- порядок зміни умов договору має бути визначений самим договором (відповідно до проекту, який входив до тендерної документації);
- підстава збільшення - коливання ціни такого товару на ринку (обґрунтоване і документально підтверджене постачальником);
- ціна за одиницю товару може збільшуватися не більше ніж на 10%;
- загальна сума (ціна) договору не повинна збільшуватися (подібний висновок наведений у постанові від 09.06.2022р. у справі № 927/636/21).
З аналізу положень Закону України «Про публічні закупівлі» вбачається, що вони є спеціальними нормами, які визначають правові підстави внесення змін та доповнень до договорів, укладених за наслідком публічних закупівель, та повинні застосовуватися переважно щодо норм Цивільного кодексу України (ст. 651) та Господарського кодексу України (ст. 188), які визначають загальну процедуру внесення змін до договору.
Якщо спеціальною нормою права (ч.4 ст.36 Закону України «Про публічні і закупівлі») заборонено укладення умов договору про публічні закупівлі, які відрізняються від умов тендерної пропозиції, та заборонено вносити зміни до договору, окрім певного законодавчо визначеного переліку випадків, то внесення змін до такого договору поза межами переліку, передбаченого зазначеним приписом закону, означатиме незаконність внесення цих змін.
При цьому п.п.2,7 ч.4 ст.36 Закону України «Про публічні закупівлі» прямо передбачають дві підстави для внесення змін до договору після його підписання, а саме це коливання цін на ринку щодо відповідного товару та зміна регульованих цін (тарифів) і нормативів, що застосовуються в договорі, та є обов`язковими умовами для збільшення ціни договору про закупівлю.
Як встановлено вище, КНП «Дунайська обласна лікарня» Одеської обласної ради», як замовником, було здійснено закупівлю без використання електронної системи за предметом «Загальнобудівельні роботи з поточного ремонту бомбосховища КНП «Дунайська обласна лікарня» Одеської обласної ради» по вул. Телеграфна, 182/1 в м. Ізмаїлі Одеської області» з очікуваною вартістю 1 487 920,00 грн, а 31.05.2022 між КНП «ДОЛ» ООР» та ТОВ «Південбуд-М» було укладено договір № 93-Н на суму 1 487 920,00 грн, при цьому предмет, обсяг робіт, договірна ціна та строк дії договору до 31.12.2022 були сторонами погоджені належним чином, а сама очікувана вартість закупівлі була погоджена листом Департаменту економічної політики та стратегічного планування Одеської обласної військової адміністрації № 1840/02/01.1-08/2-22 від 31.05.2022. Так, зміст договору № 93-Н від 31.05.2022 свідчить, що його істотні умови, зокрема ціну, які були визначені сторонами при укладенні, а пунктом 3.3 договору передбачено можливість зміни істотних умов лише у випадках, допустимих законом. 
Подалі, 05.07.2022 сторонами було укладено додаткову угоду № 1 до договору № 93-Н від 31.05.2022, якою у зв`язку з додатковими обсягами робіт та змінами цін на будівельні матеріали збільшено суму договору № 93-Н від 31.05.2022 на 148 791,98 грн, внаслідок чого загальна сума договору склала 1 636 711,98 грн. 
Підставою для внесення таких змін сторони визначили п. 7 ч. 5 ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі», тобто зміну індексу споживчих цін, курсу валюти, біржових котирувань, показників Platts, ARGUS, регульованих цін і нормативів, що застосовуються в договорі, за умови встановлення в договорі порядку зміни ціни. Водночас, у самій додатковій угоді № 1 до договору № 93-Н від 31.05.2022, як підставу її укладення зазначено не лише зміну цін на будівельні матеріали, а й додаткові обсяги робіт, що прямо не охоплюється диспозицією п. 7 ч. 5 ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі». Матеріалами справи також підтверджується, що листом КНП «ДОЛ» ООР» № 310 від 11.06.2024 замовник пояснив укладення додаткової угоди тим, що під час виконання робіт листом ТОВ «Південбуд-М» № 09/06-2022 від 09.06.2022 було повідомлено про необхідність виконання додаткових робіт, які неможливо було передбачити на стадії формування договірної ціни, а також зазначив, що для відображення змін у системі Prozorro ним було обрано підставу п. 7 ч. 5 ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі» через відсутність у системі іншого технічного варіанту посилання. 
Разом із тим саме таке пояснення, навпаки, свідчить, що реальна підстава укладення додаткової угоди № 1 до договору № 93-Н від 31.05.2022 не відповідала тій правовій підставі, яку сторони зазначили у тексті угоди, а відтак внесення змін до істотних умов договору було здійснено з порушенням спеціального закону. Отже, суд виходить із того, що правовідносини сторін виникли з договору підряду № 93-Н від 31.05.2022, укладеного за результатами публічної закупівлі, а тому до спірних правовідносин підлягають першочерговому застосуванню спеціальні приписи Закону України «Про публічні закупівлі», а норми Цивільного кодексу України застосовуються з урахуванням особливостей, установлених цим законом. 
Як вірно зауважено місцевим господарським судом, що посилання ТОВ «Південбуд-М» на загальні засади свободи договору та норми цивільного законодавства не спростовують обов`язковості дотримання спеціальних правил зміни істотних умов договору про закупівлю. Такі приписи не скасовують вимог спеціального закону щодо допустимих меж зміни істотних умов уже укладеного договору, а лише визначають особливості здійснення закупівлі без стандартних процедур у період воєнного стану. Більше того, сама додаткова угода № 1 до договору № 93-Н від 31.05.2022 була укладена сторонами з прямим посиланням саме на п. 7 ч. 5 ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі», тобто сторони самі визнали застосовність цього регулювання до спірних правовідносин.
Так, п. 7 ч. 5 ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі» допускає зміну істотних умов договору лише у випадку зміни визначених економічних показників та лише за умови, що договором прямо встановлено порядок зміни ціни. При цьому, договором № 93-Н від 31.05.2022 не передбачено: порядку зміни ціни саме з підстави, визначеної п. 7 ч. 5 ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі», додаткові обсяги робіт як підстава для зміни договору взагалі не передбачені цим пунктом, зміну цін на будівельні матеріали належними та допустимими доказами документально не підтверджено. Таким чином, укладення додаткової угоди № 1 до договору № 93-Н від 31.05.2022 не відповідало ані спеціальному законодавству, ані погодженим сторонами умовам договору. 
Посилання відповідача на п. 3.3 договору № 93-Н від 31.05.2022, як на підставу для збільшення ціни підлягає відхиленню, оскільки, положення договору, яке допускає зміну істотних умов у разі збільшення обсягів робіт, цін на матеріали та обладнання, суперечить вичерпному переліку підстав, визначеному ч. 5 ст. 41 Закону України "Про публічні закупівлі", а тому не може бути застосоване. Відтак, узгодження сторонами в договорі умови, яка суперечить імперативним вимогам спеціального закону, саме по собі не дозволяє подальше внесення змін до договору на її підставі. 
Верховний Суд у своїй постанові від 07.12.2022р. у справі № 927/189/22 звернув увагу, що передбачена Законом України «Про публічні закупівлі» можливість змінити умови укладеного договору шляхом збільшення ціни за одиницю товару до 10 % має на меті запобігання ситуаціям, коли внаслідок істотної зміни обставин укладений договір стає вочевидь невигідним для постачальника. Разом з тим, ця норма застосовується якщо відбувається значне коливання (зростання) ціни на ринку, яке робить для однієї сторони договору, його виконання вочевидь невигідним, збитковим. Тому документи щодо коливання ціни повинні підтверджувати, чому відповідне підвищення цін на ринку зумовлює неможливість виконання договору по ціні запропонованій замовнику на тендері та/або чому виконання договору стало для постачальника вочевидь невигідним.
Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного суду України від 18.06.2021 у справі № 927/491/19, у якій Суд зазначив, що саме для того щоб за таких обставин не був розірваний вже укладений договір і щоб не проводити новий тендер, закон надає можливість збільшити ціну, але не більше ніж на 10%. Інше тлумачення відповідної норми Закону «Про державні закупівлі» нівелює, знецінює, робить непрозорою процедуру відкритих торгів. Верховний Суд вважає, що обмеження 10% застосовується як максимальний ліміт щодо зміни ціни, визначеної в договорі, незалежно від того, як часто відбуваються такі зміни (кількість підписаних додаткових угод)
Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).
Оскільки правові підстави для зміни за договором у відповідності до укладеної додаткової угоди відсутні, додаткова угода № 1 від 05.07.2022 до договору № 93-Н від 31.05.2022 укладена з порушенням ч. 5 ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі», а відтак її зміст суперечить вимогам закону та інтересам держави щодо законного, цільового й ефективного використання бюджетних коштів, що є підставою для визнання такої додаткової угоди недійсною на підставі ч. 1 ст. 203 та ст. 215 ЦК України.
Колегія суддів не приймає доводи скаржника, що в умовах воєнного стану Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 169 було нібито створено «вікно» незастосування Закону України «Про публічні закупівлі», таке твердження є помилковим та ґрунтується на неправильному тлумаченні змісту зазначеної постанови. Сам по собі факт запровадження на період дії воєнного стану спрощеного порядку здійснення оборонних та публічних закупівель не означає повного виключення дії спеціального законодавства у сфері публічних закупівель, а тим більше не надає сторонам права на власний розсуд змінювати істотні умови вже укладеного договору поза межами та способами, прямо передбаченими законом. Зі змісту Постанови Кабінету Міністрів України № 169 вбачається, що нею було врегульовано особливості порядку здійснення закупівель в умовах воєнного стану, зокрема можливість їх проведення без застосування окремих процедур закупівель та спрощених закупівель, передбачених законами України «Про публічні закупівлі» та «Про оборонні закупівлі». Водночас, такі особливості не скасовували базових принципів здійснення публічних закупівель, не усували вимог щодо законності, обґрунтованості, ефективності та прозорості використання публічних коштів і не створювали для замовника та підрядника необмеженої свободи у зміні погоджених істотних умов договору. Навпаки, навіть сам відповідач у відзиві посилається на те, що під час здійснення закупівель замовники повинні дотримуватися принципів здійснення публічних закупівель, що вже саме по собі виключає висновок про повне усунення дії спеціального закупівельного регулювання. 
Так, предметом спору у даній справі є не первинне укладення договору в умовах воєнного стану, а правомірність внесення змін до його істотних умов шляхом укладення додаткової угоди № 1 від 05.07.2022. Питання укладення договору та питання зміни його істотних умов є різними за своєю правовою природою, а тому особливий порядок проведення закупівлі не означає автоматичної допустимості будь-якого коригування вартості договору після його підписання.
Колегія суддів зауважує, що критеріями оцінки тендерних пропозицій є ціна або ціна разом з іншими критеріями оцінки. Таким чином, для внесення змін до договору про публічну закупівлю сторони повинні розуміти, яка ціна товару закладена при визначенні переможця та укладенні договору.
Отже, відповідачі, укладаючи оспорюваний правочин, мали перевіряти дотримання вимог Закону України «Про публічні закупівлі», яким встановлено заборону збільшувати ціну за одиницю товару більше, ніж на 10 відсотків. 
При цьому, сторони щоразу мають враховувати ціну за одиницю товару, яка передбачена у договорі, тобто враховувати саме початкову ціну товару.
Укладення додаткової угоди до Договору щодо зміни ціни на товар за відсутності підстав для цього, визначених Законом, тим самим спотворює результати торгів та нівелює економію, яку було отримано під час підписання Договору.
Можливість зміни ціни договору внаслідок недобросовісних дій сторін (сторони) договору робить результат закупівлі невизначеним та тягне за собою неефективне використання бюджетних коштів, що є прямим порушенням принципів процедури закупівлі, визначених преамбулою та статтею 3 Закону України «Про публічні закупівлі» (аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 12.09.2019, справа № 915/1868/18).
Таким чином, вказані додаткові угоди вчинені з порушенням частини 4 ст. 36 Закону України «Про публічні закупівлі», які суперечать інтересам держави та потребують негайного вжиття необхідних і достатніх заходів реагування, спрямованих на їх усунення, а тому мають бути визнані судом недійсними.
Частиною 1 ст. 207 Господарського кодексу України передбачено, що господарське зобов`язання, що не відповідає вимогам закону, може бути на вимогу однієї із сторін або відповідного органу державної влади визнано судом недійсним повністю або в частині.
Статтею 203 Цивільного кодексу України унормовано, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.
Відповідно до приписів ч. 1 ст. 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. ч. 1-3, 5, 6 ст. 203 цього Кодексу.
Оскільки правові підстави для зміни ціни одиниці товарів за договорами у відповідності до укладених додаткових угод відсутні, додаткові угоди є такими, що суперечать наведеним вище приписам законодавства, а тому підлягають визнанню недійсними на підставі положень статей 203, 215 Цивільного кодексу України, а безпідставно одержані відповідачем кошти підлягають поверненню на підставі ст. 1212 ЦК України.
Колегія суддів також наголошує, що у постановах від 24.01.2024 у справі № 922/2321/22 та від 21.11.2025 у справі № 920/19/24 Великою Палатою Верховного Суду вирішувалося питання про те, чи дозволяють норми пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону збільшувати ціну товару більш ніж на 10 % від початково встановленої ціни у договорі про закупівлю, і згідно з її висновками приписи цієї норми не передбачають можливість збільшення ціни за одиницю товару на 10 % під час кожного внесення змін до договору про закупівлю.
Узагальнюючи наведені у постанові від 21.11.2025 у справі № 920/19/24 висновки щодо застосування пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону України «Про публічні закупівлі», Велика Палата Верховного Суду виснувала, що:
- норми пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону України «Про публічні закупівлі» визначають правила внесення змін до договору про закупівлю без проведення нової процедури закупівлі, зокрема, надаючи можливість внесення цих змін у разі збільшення ціни товару, однак за умови, що сукупне значення збільшення ціни при послідовних змінах до договору не повинне перевищувати нормативно визначеного граничного (порогового) відсоткового значення суми, визначеної в договорі про закупівлю, а не застосовуватися щоразу до кожного окремого випадку внесення змін. Такі послідовні зміни не повинні спрямовуватися на ухиляння від виконання положень цієї норми Закону України «Про публічні закупівлі»;
- інший підхід до розуміння положень пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону України «Про публічні закупівлі», який передбачає щоразу з кожним внесення змін можливість збільшення ціни договору до 10 %, тобто можливість необмеженого збільшення ціни (понад 10 % ціни договору закупівлі) при незмінному загальному розмірі суми закупівлі, може призвести до нівелювання мети законодавчого регулювання процедур закупівлі, адже відкриває шлях до маніпулювання учасниками загальною вартістю пропозицій, внаслідок чого відкривається можливість під час процедури усунути конкурентів, запропонувавши найнижчу ціну, та після укладення договору підвищити ціну до рівня економічно обґрунтованої;
- укладення додаткових угод до договору про закупівлю щодо зміни ціни на товар із урахуванням подібного підходу спотворюватиме результати торгів та зводитиме нанівець економію, яку було отримано під час підписання договору, та, як наслідок, робитиме результат закупівлі невизначеним й зумовлюватиме неефективне використання бюджетних коштів, що є прямим порушенням принципів процедури закупівлі, визначених преамбулою та статтею 5 Закону України «Про публічні закупівлі»;
- збільшення ціни може призвести до того, що кількість товарів настільки зменшиться, що виконання договору закупівлі в такому обсязі не відповідатиме господарській меті укладення замовником договору закупівлі;
- застосування підходу, який передбачає можливість збільшувати ціну за одиницю товару більше ніж на 10 % пропорційно збільшенню ціни товару на ринку, у разі коливання ціни цього товару, спотворюватиме принцип добросовісної конкуренції серед учасників;
- з урахуванням наведеного вище аналізу нормативного припису пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону України «Про публічні закупівлі» та з огляду на усталену та послідовну судову практику, зміна тлумачення зазначеної норми та запровадження протилежного підходу щодо можливості неодноразового збільшення ціни товару на 10 % при кожному внесенні змін до договору про закупівлю більше нагадує власне зміну цієї норми та, як наслідок, порушуватиме принцип правової визначеності;
- зміна умов договору про закупівлю щодо збільшення ціни за одиницю товару більше ніж на 10 % не допускається, зокрема, у випадку закупівлі бензину та дизельного пального, природного газу та електричної енергії. Внесені зміни Законом № 1530-IX до пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону України «Про публічні закупівлі» не стосуються встановленої первісною редакцією цього Закону заборони збільшення ціни за одиницю товару більше ніж на 10 %, в тому числі і при здійсненні закупівлі бензину та дизельного пального, природного газу та електричної енергії;
- виняток з обмежень, викладений в останньому реченні пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону України «Про публічні закупівлі», повинен тлумачитися суто буквально, а тому він стосується лише строків зміни ціни за одиницю товару у випадках зміни умов договору про закупівлю бензину та дизельного пального, природного газу та електричної енергії (дотримання умови про зміну лише раз на 90 днів в цьому випадку не діє) і не визначає верхньої межі збільшення (зміни) ціни за одиницю товару.
Враховуючи викладене додаткова угода № 1 від 05.07.2022 до договору № 93-Н від 31.05.2022 є такою, що суперечать наведеним вище приписам законодавства, а тому має бути визнана недійсною на підставі положень статей 203, 215 Цивільного кодексу України, а надмірно сплачені кошти підлягають поверненню.
Частиною 1 статті 1212 ЦК України, на яку позивач посилається у позовній заяві, передбачено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.
Предметом регулювання інституту безпідставного набуття чи збереження майна є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.
Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження за рахунок іншої особи; в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України).
Об`єктивними умовами виникнення зобов`язань з набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або збільшення майна в іншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна з боку набувача шляхом зменшення або відсутності збільшення на стороні потерпілого; 4) відсутність правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб.
Відповідно до статті 1212 ЦК України безпідставно набутим є майно, набуте особою або збережене нею в себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави.
Положення цієї глави застосовуються також до вимог про:
1) повернення виконаного за недійсним правочином;
2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння;
3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні;
4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.
Частиною першою статті 202 ЦК України встановлено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Якщо поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, стаття 1212 ЦК України може застосовуватись тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена або припинена, у тому числі у виді розірвання договору (зазначена правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 22 березня 2016 року у справі № 6-2978цс15 та від 3 червня 2016 року у справі № 6-100цс15).
Аналогічний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 06.02.2020 у справі № 910/13271/18, від 23.01.2020 у справі № 910/3395/19, від 23.04.2019 у справі № 918/47/18, від 01.04.2019 у справі № 904/2444/18.
Оскільки внаслідок неправомірного збільшення ціни на будівельні роботи, укладання оспорюванної додаткової угоди з порушенням законодавства мала місце переплата позивачем бюджетних коштів, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про обґрунтованість вимог щодо стягнення 148 791,98 грн. надмірно сплачених коштів, а відтак вимоги прокурора про стягнення з ТОВ «Південбуд-М» зазначених коштів є обґрунтованими та підлягають задоволенню шляхом стягнення з ТОВ «Південбуд-М» у дохід держави в особі Національної служби здоров`я України 148 791,98 грн безпідставно сплачених коштів. 
Інші доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в матеріалах даної справи та спростовуються доводами викладеними в мотивувальній частині даної постанови.
Висновки суду апеляційної інстанції.
Згідно статті 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Будь-яких підстав для скасування рішення господарського суду за результатами його апеляційного перегляду колегією суддів не встановлено. 
За вказаних обставин оскаржуване рішення господарського суду підлягає залишенню без змін, а апеляційні скарги - залишенню без задоволення із віднесенням витрат на оплату судового збору за подачу апеляційної скарги на скаржника.

Керуючись статтями 129, 232, 233, 236, 240, 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Південно-західний апеляційний господарський суд -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Південбуд-М» - залишити без задоволення.
Рішення Господарського суду Одеської області від 20.03.2026 у справі №916/953/25 - залишити без змін.
Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю «Південбуд-М».
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у строки, передбачені статтею 288 ГПК України.
Повний текст постанови складено 01.07.2026.

Головуючий суддя Філінюк І.Г.

Суддя Аленін О.Ю.

Суддя Принцевська Н.М.