ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 760/3512/26 Суддя (судді) першої інстанції: Нестеренко Т.В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 травня 2026 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
судді-доповідача Златіна С.В.,
суддів: Воловика С.В., Кравченка Є.Д.,
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 на рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 26 лютого 2026 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В : 
ОСОБА_1 (далі - позивач; ОСОБА_1 ) звернувся до Солом`янського районного суду міста Києва з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі - відповідач; ІНФОРМАЦІЯ_2 ), в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову № R45912 від 31 серпня 2025 року, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною третьою статті 210 КУпАП із накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000 грн, та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. 
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що оскаржувана постанова була винесена без його участі та без належного повідомлення про час і місце розгляду справи. Копію постанови він не отримував, про її існування дізнався лише 01.02.2026 через застосунок «Дія», ознайомившись із постановою про відкриття виконавчого провадження від 08.01.2026 № ВП НОМЕР_3. Позивач вказує, що жодних повісток або направлень на проходження військово-лікарської комісії він не отримував, доказів його відмови від проходження ВЛК відповідачем не надано. Крім того, позивач зазначає, що оскаржувана постанова не відповідає формі, визначеній Інструкцією, затвердженою наказом Міністерства оборони України № 3 від 01.01.2024, зокрема не містить відомостей про вручення її копії особі, притягнутій до адміністративної відповідальності. Також звертає увагу на обставини оформлення документа, які, на його думку, свідчать про ознаки службового підроблення. 
Рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 26 лютого 2026 року адміністративний позов задоволено:
- постанову про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення від 31.08.2025 № R45912 - скасовано; 
- провадження у справі про адміністративне правопорушення - закрито; 
- стягнуто на користь позивача судові витрати в розмірі 665 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.
Ухвалюючи судове рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбувся за відсутності позивача. В матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази його своєчасного повідомлення про дату, час та місце розгляду справи, а також докази вручення йому копії постанови у спосіб, передбачений законом. Крім того, оскаржувана постанова не містить відомостей про дату та час вчинення адміністративного правопорушення; не визначення конкретної дати вчинення правопорушення унеможливлює перевірку дотримання строків накладення адміністративного стягнення, встановлених статтею 38 КУпАП, що є істотним порушенням вимог закону. Разом з тим, відповідачем не надано належних доказів того, що позивач не виконав обов`язок щодо проходження повторного медичного огляду саме у спосіб та в строки, які б утворювали склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 210 КУпАП, а також доказів належного процесуального оформлення матеріалів справи. 
Не погоджуючись з рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 26 лютого 2026 року, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане судове рішення та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. 
В обґрунтування заявлених вимог апелянт зазначив про те, що постанова № R45912 по справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210 КУпАП винесена за поданої через застосунок «Резерв+» Позивачем заяви, в якій він зазначає що не оспорює допущене порушення та згодний на притягнення його до адміністративної відповідальності за його відсутності. 
Представник відповідача відмітив, що позивач був зобов`язаний пройти ВЛК згідно п. 2 розділу II Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення прав військовослужбовців та поліцейських на соціальний захист» до 05.06.2025 року та оновити свої облікові дані щодо придатності до військової служби. Позивач не пройшов, до 5 червня 2025 року, повторний медичний огляд з метою визначення придатності до військової служби; не проходження ВЛК є порушенням законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію; факт порушення Позивачем правил військового обліку та законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію є цілком доведеним і винесення постанови № R45912 від 31.08.2025 по справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210 КУпАП щодо Позивача є правомірним та не підлягає скасуванню.
Відповідач звернув увагу, що згідно даних Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів Позивач останній раз проходив ВЛК 05.04.2023 та визнаний непридатним до військової служби у мирний час, обмежено придатним до військової служби у воєнний час.
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 09 квітня 2026 року відкрито апеляційне провадження у справі, встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу, витребувано матеріали справи з суду першої інстанції та зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_1 надати суду копії всіх матеріалів адміністративної справи ОСОБА_1 , які слугували підставою для винесення постанови R45912 від 31 серпня 2025 року.
18 квітня 2026 року відповідачем, на виконання вимог ухвали від 09 квітня 2026 року, направлено копії матеріалів адміністративної справи ОСОБА_1 , які слугували підставою для винесення постанови R45912 від 31 серпня 2025 року.
Відзиву на апеляційну скаргу у встановлений судом строк не надійшло.
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 27 квітня 2026 року справу призначено до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження. 
Згідно з частиною першою статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та докази, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду зазначає наступне. 
Як вбачається з матеріалів справи, предметом позову є правомірність постанови відповідача № № R45912 від 31.08.2025 року.
З оскаржуваної постанови № R45912 від 31.08.2025 вбачається, що позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною третьою статті 210 КУпАП у зв`язку з не проходженням військово-лікарської комісії.
Вважаючи постанову №R45912 від 31 серпня 2025 року протиправною, ОСОБА_1 звернувся до Солом`янського районного суду міста Києва із цим позовом. 
Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду виходить з такого. 
Колегією суддів встановлено, що оскаржувана постанова не містить відомостей про дату та час вчинення адміністративного правопорушення. 
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з ч. 1 ст. 9, ст. 10 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.
Статтею 245 КУпАП, передбачено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Відповідно до норм ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
За приписами ст. 210-1 КУпАП, порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію - тягне за собою накладення штрафу на громадян від трьохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частиною першою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню, - тягне за собою накладення штрафу на громадян від п`ятисот до семисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від однієї тисячі п`ятисот до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період - тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від двох тисяч до трьох тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Об`єктивна сторона правопорушення виражається у порушенні законодавства України про військовий обов`язок і військову службу.
Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.
Відповідно до ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова виконавчого органу сільської, селищної, міської ради по справі про адміністративне правопорушення приймається у формі рішення. Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.
Постанова по справі про адміністративне правопорушення, передбачене статтями 210 і 210-1 цього Кодексу, у випадках, якщо особа не оспорює допущене порушення та згодна на притягнення її до адміністративної відповідальності за її відсутності, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити також відомості про дату, спосіб надходження та зміст заяви від особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Крім того, у постанові про накладення адміністративного стягнення мають міститися інформація про порядок виконання адміністративного стягнення, у тому числі реквізити для сплати штрафу, та відомості про те, що постанова вважатиметься виконаною у разі сплати протягом десяти календарних днів з дня набрання такою постановою законної сили не менше ніж 50 відсотків розміру штрафу.
Згідно із ч. 1 ст. 284 КУпАП, по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов: 1) про накладення адміністративного стягнення; 2) про застосування заходів впливу, передбачених статтею 24-1 цього Кодексу; 3) про закриття справи.
Колегія суддів зазначає, що правовою підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність складу вчиненого адміністративного правопорушення, що має підтверджуватися належними і допустимими доказами. При цьому Кодексом України про адміністративні правопорушення встановлюється чітка стадійність притягнення особи до відповідальності: виявлення правопорушення, фіксація правопорушення, формування доказової бази (матеріалів справи), розгляд справи про адміністративне правопорушення.
На думку колегії суддів, не зазначення в спірній постанові складових об`єктивної сторони правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП, позбавляє суд можливості вирішити питання як про наявність, так і про відсутність у діях позивача законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію в особливий період.
Не визначення конкретної дати вчинення правопорушення унеможливлює, зокрема, перевірку дотримання строків накладення адміністративного стягнення, встановлених статтею 38 КУпАП.
За вказаних обставин, оскаржувана постанова не відповідає вимогам ст. 283 КУпАП, а тому є протиправною та підлягає скасуванню.
Згідно ч.7 ст. 258 КАС України протокол не складається у разі вчинення в особливий період адміністративних правопорушень, передбачених статтями 210 і 210-1 цього Кодексу, розгляд яких віднесено до компетенції територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, Центрального управління та регіональних органів Служби безпеки України (у частині правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України), уповноваженого Головою Служби зовнішньої розвідки України підрозділу Служби зовнішньої розвідки України (у частинi правопорушень, вчинених військовозобов`язаними Служби зовнішньої розвідки України), якщо особа подала відповідну заяву, в якій вона не оспорює допущене порушення та згодна на притягнення її до адміністративної відповідальності за її відсутності. 
У випадках, передбачених частинами шостою і сьомою цієї статті, уповноважені посадові особи після отримання підтвердних документів про отримання особою виклику або відповідної заяви виносять постанову у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу (ч. 8 ст. 258 КАС України).
У матеріалах справи міститься копія поданої через застосунок «Резерв+» позивачем заяви, в якій він зазначає що не оспорює допущене порушення та згодний на притягнення його до адміністративної відповідальності за його відсутності.
За вказаних обставин, згідно ч.7 ст. 258 КАС України відповідач не складав протокол та не направляв його до позивача.
Крім того, п. 10 розділу ІІ Інструкції зі складання територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки протоколів та оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення, яка затверджена наказом Міністерства оборони України від 28.07.2025 № 514, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, не повідомляється про місце і час розгляду справи у разі вчинення в особливий період адміністративних правопорушень, передбачених статтями 210, 210-1 КУпАП, якщо особа подала заяву про визнання правопорушення.
За вказаних обставин, відповідач не повинен був повідомляти позивача про місце і час розгляду справи, оскільки позивач подав заяву про визнання правопорушення.
Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:
1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;
2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);
3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;
4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.
Колегія суддів вважає, оскільки оскаржувана постанова не містить відомостей про дату та час вчинення адміністративного правопорушення, то є необхідним скасувати оскаржувану постанову і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи).
Компетенція суду направити справу на новий розгляд до органу, що уповноважений на розгляд справи, прямо передбачена приписами п. 2 ч. 3 ст. 286 КАС України, зокрема, у разі встановлення суттєвих недоліків при складанні матеріалів/прийняття постанови, що унеможливлює повний та всебічний розгляд справи з остаточним вирішенням спору на наявність/відсутність складу адміністративного правопорушення. Судом апеляційної інстанції під час розгляду даного спору було виявлено та досліджено недоліки оскаржуваної постанови, з огляду на що, питання направлення справи на новий розгляд є дискрецією суду, а права позивача були захищені, шляхом скасування оскаржуваної постанови. За наслідком нового розгляду, особа, яка не погоджується з прийнятим рішенням, не позбавлена права на захист, шляхом його оскарження.
Повноваження суду апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення встановлені статтею 315 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).
Відповідно до пункту другого частини першої статті 315 КАС за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
За змістом частини першої статті 317 КАС підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Судові витрати у вигляді судового збору за подання позовної заяви у відповідності до ч.3 ст. 139 КАС України покладаються на відповідача.
Керуючись статтями 139, 242-244, 250, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325 КАС України, колегія суддів -

ПОСТАНОВИЛА :

Апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_3 - задовольнити частково.
Рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 26 лютого 2026 року - скасувати.
Ухвалити нове судове рішення, яким позов ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ) до ІНФОРМАЦІЯ_3 (адреса: АДРЕСА_2 ; ЄДРПОУ: НОМЕР_2 ) про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення - задовольнити частково.
Визнати протиправною та скасувати постанову про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення від 31 серпня 2025 року №R45912.
Надіслати справу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 на новий розгляд до ІНФОРМАЦІЯ_3 .
У задоволені іншої частини позовних вимог - відмовити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_3 на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 332,80 грн.

Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення та оскарженню не підлягає відповідно до частини третьої статті 272 КАС України.

Суддя-доповідач С.В. Златін

Суддя С.В. Воловик

Суддя Є.Д. Кравченко

Повний текст судового рішення виготовлено 04 травня 2026 року.