ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
ДОДАТКОВЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
 "14" травня 2026 р.	м. Одеса 	 Справа № 916/2969/25	

Господарський суд Одеської області у складі головуючої судді Демченко Т.І.,
секретар судового засідання Кастрова М.С.,

за участю представників учасників справи:
від позивача: Афанасьєва М.В., Яловенко К.Б., 
від відповідача: Бумба О.А. 

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву позивача
про ухвалення додаткового рішення 
по справі № 916/2969/25

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю “Алд Інжиніринг та Будівництво” (69008, м. Запоріжжя, шосе Південне, буд. 78-А, код ЄДРПОУ 43173964)
до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю “Крани України” (67806, Одеська обл., Овідіопольський р-н, смт. Авангард, вул. Теплична, 1, код ЄДРПОУ 40489427)
про стягнення збитків у сумі 48 893 394,85 грн,

установив:

30.07.2025 до Господарського суду Одеської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю (далі – ТОВ) "Алд Інжиніринг та Будівництво" до ТОВ "Крани України", у якій позивач просить суд стягнути з відповідача кошти на відшкодування матеріальної шкоди (збитків) в сумі 48 893 394,85 грн.
Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач вказує, що 11 липня 2024 року о 07 годині 31 хвилина сталася аварія. Під час виконання підіймальних робіт двома вантажопідіймальними кранами прогонової будови в проектне положення на залізничному мосту сталося падіння стріли одного з кранів ТОВ "Крани України", як наслідок падіння прогонової будови та обрив двох повітряних ліній електропередачі. Аварія сталася на будівельному майданчику на правому березі ріки Південний Буг за адресою: 1139 км ПК 9 дільниці Помічна-Колосівка, Одеська залізниця, Вознесенській район, Миколаївська область. Внаслідок аварії позивачу завдано матеріальні збитки на суму 48 893 394,85 грн.
Рішенням Господарського суду Одеської області від 28.04.2026 : позов задоволено; стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю “Крани України” на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Алд Інжиніринг та Будівництво” кошти на відшкодування матеріальної шкоди (збитків) в сумі 48893394,85 грн, судовий збір в сумі 586720,74 грн.
04.05.2026 від Товариства з обмеженою відповідальністю “Алд Інжиніринг та Будівництво” надійшла заява (зареєстрована за вх. № 2-865/26) про ухвалення додаткового рішення, в якому просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю “Крани України” суму судових витрати, що складають: витрати на професійну правничу допомогу 600000,00 грн; витрати на проведення експертиз 643861,29 грн.
Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 04.05.2026 заяву (зареєстрована 04.05.2026 за вх. № 2-865/26) по справі № 916/2969/25 передано на розгляд судді Господарського суду Одеської області Демченко Т.І.
Господарський суд Одеської області ухвалою від 06.05.2026: призначив заяву Товариства з обмеженою відповідальністю “Алд Інжиніринг та Будівництво” про ухвалення додаткового рішення до розгляду в засіданні суду на 13.05.2026.
13.05.2026 від представника Товариства з обмеженою відповідальністю “Крани України” надійшли заперечення на заяву про розподіл судових витрат, в яких просить: зменшити розмір стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю “Крани України” на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Алд Інжиніринг та Будівництво” витрат на професійну правничу допомогу з 600000,00 грн до 50000,00 грн; відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю “Алд Інжиніринг та Будівництво” у задоволенні заяви про розподіл судових витрат між сторонами та ухвалення додаткового рішення у справі № 916/2969/25 в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю “Крани України” витрат на проведення експертиз у розмірі 643861,29 грн.
Під час розгляду справи 13.05.2026 оголошено перерву до 14.05.2026.
Згідно з приписами ст.233,240 ГПК України в судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини додаткового рішення.
За змістом ч.1,3 ст. 244 ГПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, зокрема, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи.
З положень статті 123 ГПК України слідує, що судові витрати складаються з судового збору та витрат пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки її до розгляду.
Згідно з ч. 3 ст. 126 ГПК України, для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст.126 ГПК України).
Розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, оплати робіт перекладача встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів. Розмір витрат на оплату робіт залученого стороною експерта, спеціаліста, перекладача має бути співмірним із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт (ч.ч. 4, 5 ст. 127 ГПК України).
Разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. Попередній орієнтовний розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи (ч.ч. 1, 3 ст. 124 ГПК України).
Відповідно до ч. 8 ст. 129 ГПК України, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку із розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Позивачем у позовній заяві у даній справі № 916/2969/25 був наведений попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, який складається зокрема з витрат на проведення експертиз та витрат на правничу допомогу, а також заявлено, що згідно з ч. 8 ст. 129 ГПК України докази вказаних витрат будуть надані суду протягом п`яти днів після ухвалення рішення.
У судовому засіданні 28.04.2026 представник позивача в усній формі також зазначив (заявив), що докази понесених судових витрат будуть подані до суду протягом п`яти днів з дня ухвалення рішення у справі.
На підставі вказаних норм процесуального права, враховуючи надходження від позивача відповідної заяви та надання ним доказів у встановлений законом строк, суд дійшов до висновку про ухвалення додаткового рішення у справі № 916/2969/25 щодо вирішення питання про розподіл судових витрат.
Заява Товариства з обмеженою відповідальністю “Алд Інжиніринг та Будівництво” про розподіл судових витрат та ухвалення додаткового рішення у справі № 916/2969/25 обґрунтована таким:
- обсяг документів у справі складає 9 томів, а матеріали справи містять переважно спеціалізовану документацію, що потребує від адвоката не лише правового аналізу матеріалів, але й додаткових професійних зусиль, оскільки встановлення фактичних обставин у справі безпосередньо пов`язане з аналізом: технічних процесів будівництва, дотриманням технології монтажу залізничного мосту, вимог промислової безпеки, правил експлуатації вантажопідіймальної техніки, відповідності дій учасників будівництва вимогам нормативно-технічної документації у сфері будівництва та охорони праці, а також з аналізом економічної діяльності та бухгалтерського обліку підприємства. Складність справи підвищується через наявність п`яти експертних висновків, виконаних у межах різних видів експертних досліджень та галузей знань;
- адвокат витратив об`єктивно значну кількість часу для надання правничої допомоги, зокрема, адвокатом складені процесуальні документи по справі: позовна заява (на 50 сторінках основного тексту та 18 сторінок додатків); обґрунтований розрахунок суми збитків, що стягуються за позовом (на 7 сторінках); відповідь на відзив (на 22 сторінках); клопотання про призначення економічної експертизи (на 4 сторінках); заперечення на клопотання відповідача про зупинення провадження у справі (на 5 сторінках); клопотання про поновлення строку на подання доказів та приєднання доказів до матеріалів справи (на 7 сторінках); клопотання про поновлення строку на подання доказів та приєднання доказів до матеріалів справи (на 4 сторінках); заява про розподіл судових витрат між сторонами та ухвалення додаткового рішення у справі (на 12 сторінках основного тексту) та взяв безпосередню участь у 12 судових засіданнях по справі, загальною тривалістю понад 13 годин, згідно з протоколами судових засідань у справі;
- для позивача дана справа має важливе майнове та господарське значення, а також пов`язана з аварійною подією, що сталася під час виконання відновлювальних будівельних робіт на залізничному мосту, який належить до об`єктів критичної інфраструктури держави. В умовах дії правового режиму воєнного стану зазначений об`єкт має стратегічне значення для забезпечення безперервності транспортного сполучення, функціонування логістичних ланцюгів, перевезення вантажів, пасажирів, а також забезпечення потреб оборони, економіки та життєдіяльності населення.
У запереченні представник Товариства з обмеженою відповідальністю “Крани України” на вищевказану заяву зазначає, що:
- кількість томів справи та наявність значного масиву доказів не є самостійним і достатнім критерієм складності справи, оскільки для цілей частини четвертої статті 126 ГПК України має оцінюватися не формальна кількість сторінок чи документів, а чи змінювалася правова позиція сторін у справі в судах першої, апеляційної та касаційної інстанції; чи потрібно було адвокату вивчати додаткові джерела права, законодавство, що регулює спір у справі, документи та доводи, якими протилежні сторони у справі обґрунтували свої вимоги, та інші обставини;
- технічна або доказова складність спору не є тотожною складності роботи адвоката. Для встановлення спеціальних технічних, будівельних, економічних та інших обставин позивач залучав експертів і окремо просить стягнути з відповідача витрати на проведення експертиз. Відтак одна й та сама обставина - технічна специфіка спору, не може одночасно обґрунтовувати як стягнення витрат на експертизи, так і підвищений розмір адвокатського гонорару;
- адвокат не виконував функцій судового експерта, не проводив інженерно-технічне, будівельно технічне, економічне чи машинознавче дослідження, не здійснював спеціальних розрахунків та не встановлював технічні причини аварії як особа, що володіє спеціальними знаннями. Ці питання були предметом експертних досліджень. Тому посилання позивача на необхідність аналізу технічних процесів, правил експлуатації крана, промислової безпеки та методик експертних досліджень не може автоматично збільшувати розмір витрат на правничу допомогу до 600000,00 грн;
- у справі № 908/1676/25 ТОВ «АЛД ІНЖИНІРИНГ ТА БУДІВНИЦТВО», як відповідач, застосовувало аналогічні аргументи, заперечення та докази, які були ним використані й у цій справі, окрім частини щодо твердження про суми завданих збитків останньому;
- позивач не зазначає, скільки саме часу було витрачено адвокатом на кожну окрему процесуальну дію: підготовку позовної заяви, розрахунку збитків, відповіді на відзив, окремих клопотань, аналіз доказів, підготовку до кожного судового засідання чи складання заяви про розподіл судових витрат. Надані Позивачем документи не дають можливості перевірити, який реальний час був витрачений адвокатом на виконання кожної із заявлених робіт та чи відповідає цей час заявленому розміру витрат;
- кількість сторінок процесуальних документів не є самостійним доказом часу, витраченого адвокатом, адже частина таких документів складається з реквізитів сторін, описової частини, переліку додатків, цитування норм права, викладення фактичних обставин та посилань на вже наявні у справі докази;
- позивач безпідставно ототожнює весь період із дати укладення договору про надання правничої допомоги до дати подання позову із часом активної роботи адвоката. Сам факт того, що підготовча стадія тривала 3,5 місяці, не означає, що адвокат протягом усього цього періоду безперервно надавав правничу допомогу саме у заявленому обсязі. Тривалість календарного періоду не є тотожною фактичному часу, витраченому адвокатом на виконання конкретних робіт;
- із наведеного позивачем переліку дій лише окремі можуть вважатися такими, що об`єктивно пов`язані з розглядом справи та потенційно відповідають критерію необхідності: підготовка позовної заяви, підготовка відповіді на відзив та безпосередня участь представника у судових засіданнях. Водночас інші дії або охоплюються підготовкою зазначених документів, або мають пов`язані з договірними відносинами позивача з представником, або зумовлені процесуальною поведінкою самого позивача, або не стосуються вирішення спору по суті;
- сама по собі ціна позову не є самостійною та достатньою підставою для покладення на відповідача всієї суми фіксованого гонорару, погодженого між позивачем та його адвокатським об`єднанням;
- відсутні належні підстави вважати, що ця справа викликала публічний інтерес у розумінні частини четвертої статті 126 ГПК України, адже її предметом є приватноправовий майновий спір між двома суб`єктами господарювання щодо стягнення збитків, а сам факт того, що спірні правовідносини пов`язані з виконанням робіт на об`єкті залізничної інфраструктури, не перетворює спір між двома юридичними особами на справу публічного інтересу;
- позивач просить стягнути з відповідача 379851,65 грн витрат на підготовку Висновку експертів №8610/8611/8612/8613/8614/9224 за результатами проведення судової комісійної комплексної інженерно-технічної експертизи та експертизи матеріалів, речовин та виробів від 17 червня 2025 року, складений Національним науковим центром «Інститут судових експертиз ім. засл. проф. М.С. Бокаріуса», однак згаданий висновок експертів був замовлений позивачем для подання до суду в межах іншої справи, а сам факт подальшого долучення позивачем Інженерно-технічної експертизи до матеріалів цієї справи не змінює первісного призначення такого висновку та не перетворює витрати на його підготовку на судові витрати, безпосередньо пов`язані саме з розглядом справи № 916/2969/25;
- стосовно стягнення витрат за підготовку Експертної оцінки від 04 липня 2025 року №740/е/25 варто зазначити, що із самої назви та змісту такого документа вбачається, що він стосується кошторисної частини проєктної документації щодо ліквідації аварійних робіт. Тобто зазначена оцінка була спрямована на перевірку або підтвердження кошторисної документації, необхідної для визначення вартості відновлювальних робіт. Така оцінка за своїм характером має ознаки господарської витрати Позивача, пов`язаної з оформленням, перевіркою або підтвердженням кошторисної документації, а не витрати, безпосередньо та неминуче пов`язаної з розглядом справи судом;
- включення витрат на підготовку Висновку №303/202 комісійної судової економічної експертизи за зверненням генерального директора ТОВ «АЛД ІНЖИНІРИНГ ТА БУДІВНИЦТВО» №26/3645 від 10 лютого 2026 року є необґрунтованим, адже позивачем не зазначено ці витрати у попередньому орієнтовному розрахунку судових витрат. Позивач пояснює необхідність її понесення тим, що під час розгляду справи Відповідач оспорював реальність, документальне підтвердження та розмір збитків, однак наведене не підтверджує непередбачуваності відповідних витрат у розумінні ч. 6 ст. 129 ГПК України.
Розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю “Алд Інжиніринг та Будівництво” про розподіл судових витрат між сторонами, суд дійшов до висновку про її часткове задоволення виходячи з наступного.
Згідно з ст.16 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
Відповідно до положень ч.1,2 ст.126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
В частині 5 ст.129 ГПК України визначено, що під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд, зокрема, враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
Згідно з ч. 4 ст. 129 ГПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи (пункт 2 частина третя стаття 123 ГПК України). 
Експерт, спеціаліст чи перекладач отримують винагороду за виконану роботу, пов`язану із справою, якщо це не входить до їхніх службових обов`язків (частина друга статті 127 ГПУ України). 
Відповідно до п.12 ч.3 ст.2 ГПК України, відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення, є однією із засад (принципів) господарського судочинства.
Метою впровадження принципу господарського судочинства щодо відшкодування судових витрат є, зокрема, забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді. Норми процесуального закону визначають загальний порядок розподілу судових витрат між сторонами у справі та іншими учасниками справи, що ґрунтується на принципі обов`язковості відшкодування судових витрат особи, на користь якої ухвалено судове рішення, за рахунок іншої особи, яка в цьому спорі виступає її опонентом.
При цьому, подані стороною докази на підтвердження понесених нею судових втрат підлягають оцінці як з точки зору відповідності цих дій вимогам законодавства (вимогам статей 123, 124, 126, 129 ГПК України), так і їх спрямованості на забезпечення права відшкодування судових витрат.
Матеріали справи № 916/2969/25 свідчать, що представництво інтересів позивача здійснювалось на підставі укладеного договору № 46/25 про надання правничої допомоги від 11 квітня 2025 року (Договір) та Додаткової угоди №1 від 11 квітня 2025 року до Договору з Адвокатським об`єднанням «АС», на підставі яких АО «АС» приймає на себе зобов`язання надавати Клієнту правничу допомогу, здійснення представництва клієнта у господарському спорі за фактом події, яка мала місце 11 липня 2024 року під час підйому ферми (елементу конструкції залізничного мосту) через річку Південний Буг (1139 км), на об`єкті – капітальний ремонт металевого мосту ПК9 дільниці Помічна-Колосівка (пункт 1.1. Договору, пункт 1.1. Додаткової угоди №1 до Договору). 
В силу підпункту 3.2.2. пункту 3 Договору клієнт приймає на себе зобов`язання своєчасно сплачувати гонорар на підставі виставлених рахунків.
Відповідно до підпункту 1.1 Додаткової угоди №1 від 11 квітня 2025 року до Договору гонорар АО «АС» за участь у господарському спорі становить 600000,00 грн, який сплачується частинами: 120000,00 грн. протягом п`яти днів з моменту підписання Додаткової угоди №1; 240000,00 грн не пізніше п`яти днів з дня подання позову Клієнта до господарського суду; 240000,00 грн. ухвалення рішення судом першої інстанції у господарській справі за позовом Клієнта.
Розмір витрат на професійну правничу допомогу підтверджується наступними доказами: Договором № 46/25 про надання правничої допомоги від 11 квітня 2025 року та Додатковою угодою №1 від 11 квітня 2025 року до цього Договору; Детальним описом послуг, наданих АО «АС» у рамках Договору про надання правничої допомоги; Актом приймання-передачі від 01 травня 2026 року до Договору про надання правничої допомоги № 46/25 від 11 квітня 2025; Рахунками АО «АС» № 46/25/1 від 11 квітня 2025 року на суму 120000,00 грн; №14/08/25 від 14 серпня 2025 року на суму 240000,00 грн.; №04/05/26 від 04 травня 2026 року на суму 240000,00 грн. Платіжними інструкціями позивача №1822 від 15 квітня 2025 року на 120000,00 грн, №4715 від 29 серпня 2025 року на суму 120000,00 грн; №4972 від 24 вересня 2025 року на суму 120000,00 грн.
Між АО «АС» та позивачем був укладений Договір та Додаткова угода №1 від 11 квітня 2025 року до нього з фіксованим розміром гонорару, щодо господарського спору, тому фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг не обчислювалась.
В силу пункту 3 Додаткової угоди №1 від 11 квітня 2025 року до Договору клієнт зобов`язується сплачувати гонорар, протягом двох днів з моменту виставлення рахунку Адвокатським об`єднанням, що відображено в акті приймання-передачі від 01 травня 2026 року до Договору та рахунку АО «АС» №04/05/26 від 04 травня 2026 року.
До заяви позивача про ухвалення додаткового рішення додані в копіях в т.ч.: договір № 46/25 про надання правничої допомоги від 11 квітня 2025 року; додаткова угода №1 від 11 квітня 2025 року до Договору № 46/25 про надання правничої допомоги; додаткова угода №2/1 від 30 жовтня 2025 року до Договору № 46/25 про надання правничої допомоги від 11 квітня 2025 року; акт приймання-передачі від 01 травня 2026 року до Договору про надання правничої допомоги № 46/25 від 11 квітня 2025; детальний опис послуг від 04.05.2026; рахунок АО «АС» № 46/25/1 від 11 квітня 2025 року на суму 120000,00 грн; рахунок АО «АС» №14/08/25 від 14 серпня 2025 року на суму 240000,00 грн.; рахунок АО «АС» №04/05/26 від 04 травня 2026 року на суму 240000,00 грн; платіжна інструкція ТОВ «АЛД ІНЖИНІРИНГ ТА БУДІВНИЦТВО» №1822 від 15 квітня 2025 року на 120000,00 грн; Платіжна інструкція ТОВ «АЛД ІНЖИНІРИНГ ТА БУДІВНИЦТВО» №4715 від 29 серпня 2025 року на суму 120000,00 грн; платіжна інструкція ТОВ «АЛД ІНЖИНІРИНГ ТА БУДІВНИЦТВО» №4972 від 24 вересня 2025 року на суму 120000,00 грн.
Згідно з приписами частини 4 ст. 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 5 статті 126).
Відповідно до ч. 6 ст. 126 ГПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Вирішуючи питання про розподіл витрат на правничу допомогу, господарський суд враховує правові висновки, викладені в постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі № 379/1418/18 (провадження № 61-9124св20), в якій зазначено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких втрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких втрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, вказано, що домовленості про сплату гонорару за надання правничої допомоги є такими, що склалися між адвокатом та клієнтом, у межах правовідносин між якими і може розглядатися питання щодо обов`язковості такого зобов`язання. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (п. 5.39, п. 5.40 постанови).
Велика Палата вказувала, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).
Такі критерії на практиці застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції.
З огляду на приписи ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод застосовується судами України як частина національного законодавства, а практика Європейського суду з прав людини, через рішення якого відбувається практичне застосування Конвенції, застосовується судами як джерело права.
Згідно з практикою Суду, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «Ботацці проти Італії», заява № 34884/97).
У рішенні ЄСПЛ по справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України», заява №19336/04, зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).
У постанові від 16 листопада 2022 року по справі № 922/1964/21 Велика Палата Верховного Суду, зокрема, зауважила, що неврахування судом умов договору про надання правової допомоги щодо порядку обчислення гонорару не відповідає принципу свободи договору, закріпленому у статті 627 ЦК України. Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону № 5076-VI, враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу. Велика Палата Верховного Суду зауважує, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Подібний висновок викладений у пункті 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18 (п. 128, п.134, п. 135 постанови).
Відповідно до висновків, викладених у п. 117, п. 118, п. 119, п. 120 зазначеної постанови Великої Палати Верховного Суду, у разі недотримання вимог частини четвертої статті 126 ГПК України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони. При цьому обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (частини п`ята та шоста статті 126 ГПК України). Водночас, під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою - сьомою та дев`ятою статті 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу. У такому випадку суд, керуючись частинами п`ятою - сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення.
У пункті 147 вказаної постанови Велика палата Верховного Суду дійшла висновку, що у випадку встановленого договором фіксованого розміру гонорару сторона може доводити неспівмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги. Зокрема, посилаючись на неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо.
Вирішуючи питання про розподіл витрат на правничу допомогу, господарський суд враховує, що нормами процесуального законодавства передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат як їх дійсність, обґрунтованість/необхідність, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін, конкретних обставин справи та доводів сторін.
Надавши оцінку усім наданим доказам на підтвердження розміру витрат позивача на професійну правничу допомогу, з урахуванням: категорії справи № 916/2969/25, яка розглядалась в порядку загального позовного провадження; ціни позову (48893394,85 грн) та значення справи для позивача; складності справи та обсягу наданих адвокатом послуг: кількості заяв по суті справи складених позивачем (його представником), судових засідань, в яких приймав участь представник позивача; критеріїв співмірності розміру заявлених витрат на правничу допомогу, визначених ч. 4 ст. 126 ГПК України, а також зважаючи на клопотання відповідача про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу, суд дійшов висновку про те, що справедливим та співмірним є зменшення заявленого позивачем розміру витрат на професійну правничу допомогу у 600000,00 грн до 100000,00грн.

Також позивачем заявлені до стягнення з відповідача витрати понесені на проведення експертиз у загальному розмірі 643861,29 грн, а саме на підготовку наданих позивачем наступних експертних висновків:
- Висновок експертів №8610/8611/8612/8613/8614/9224 за результатами проведення судової комісійної комплексної інженерно-технічної експертизи та експертизи матеріалів, речовин та виробів від 17 червня 2025 року, складений Національним науковим центром «Інститут судових експертиз ім. засл. проф. М.С. Бокаріуса». Вартість експертизи складає – 379851,65 грн (доказами проведення якої є: акт №8610-8614/9224 попереднього розрахунку вартості виконання висновку експертів, експертного дослідження №8610-8614/9224 від 24 жовтня 2024 року; договір №№8610/8611/8612/8613/8614/9224 від 14 листопада 2024 року; акт №8610-8614/9224 здачі-приймання висновку експертів від 18 червня 2025 року; рахунок Національного наукового центру «Інститут судових експертиз ім. засл. проф. М.С. Бокаріуса» №2078 від 14 листопада 2024 року; платіжна інструкція №5427 від 02 грудня 2024 року);
- Експертну оцінку від 04 липня 2025 року №740/е/25 щодо розгляду кошторисної частини проектної документації по дефектному акту «Капітальний ремонт металевого мосту 1139 км ПК9 дільниці Помічна Колосівка. Відновлення конструкцій після руйнування. Миколаївська область» Ліквідація аварійних робіт – позитивна. Вартість Експертної оцінки складає 15609,64 грн (доказами проведення якої є: договір №740/е/25 на виконання експертної оцінки кошторисної документації «Капітальний ремонт металевого мосту 1139 км ПК9 дільниці Помічна-Колосівка, Відновлення конструкцій після руйнування. Миколаївська область.» Ліквідація аварійних робіт від 27 червня 2025 року; протокол погодження ціни на виконання експертної оцінки проектної документації від 27 червня 2025 року; акт до договору №740/е/25 передачі-приймання виконаних робі від 04 липня 2025 року; платіжна інструкція №3725 від 27 червня 2025 року).
- Висновок №303/202 комісійної судової економічної експертизи за зверненням генерального директора ТОВ «АЛД ІНЖИНІРИНГ ТА БУДІВНИЦТВО» №26/3645 від 10 лютого 2026 року, складений 10 березня 2026 року. Вартість економічної експертизи складає 248400,00 грн (доказами проведення якої є: договір №07/2026/17 від 10 лютого 2026 року; рахунок б/н від 10 лютого 2026 року; платіжна інструкція №1344 від 12 березня 2026 року; платіжна інструкція № 1222 від 06 березня 2026 року). 
Відповідно до правової позиції викладеної в постанові Великої Палати Верховного Суду від 22.11.2023 у справі № 712/4126/22, не вбачається будь-яких перешкод для відшкодування стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, витрат на складення експертного висновку, підготовленого та отриманого на замовлення сторони у справі до відкриття провадження в такій справі, за умови, якщо він відповідає вимогам статей 101 КАС України, 98 ГПК України, 102 ЦПК України, безпосередньо пов`язаний з розглядом справи та якщо суд врахував цей висновок експерта як доказ (п. 169 постанови).
Дослідивши надані позивачем докази на підтвердження витрат на проведення експертиз, суд дійшов до висновку, що вони документально підтверджують здійснені позивачем витрати на проведення експертиз на суму 643861,29 грн
Відповідно до приписів ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Суд зазначає, що домовленості про сплату послуг на проведення експертиз це відносини, що склалися між Товариством з обмеженою відповідальністю “Алд Інжиніринг та Будівництво” та виконавцями таких послуг, у межах відповідних правовідносин. Посилання відповідача на допущені недоліки в оформленні документів, що стосуються виконання відповідних договорів, не є суттєвими та не можуть бути підставою для відмови позивачу у відшкодуванні понесених ним витрат на проведення експертиз.
Крім того, господарський суд відхиляє посилання відповідача на те, що витрати на підготовку Висновку експертів №8610/8611/8612/8613/8614/9224 за результатами проведення судової комісійної комплексної інженерно-технічної експертизи та експертизи матеріалів, речовин та виробів від 17 червня 2025 року, складений Національним науковим центром «Інститут судових експертиз ім. засл. проф. М.С. Бокаріуса» був замовлений позивачем для подання до суду в межах іншої справи, а сам факт подальшого долучення позивачем Інженерно-технічної експертизи до матеріалів цієї справи не змінює первісного призначення такого висновку та не перетворює витрати на його підготовку на судові витрати, безпосередньо пов`язані саме з розглядом справи № 916/2969/25 з огляду на таке.
По-перше, суд зазначає, що правова оцінка наданих позивачем в матеріали справи експертних висновків наведена в мотивувальній частині судового рішення і ці висновки були враховані судом як докази.
По-друге, як убачається зі змісту додаткового рішення Господарського суду Запорізької області від 01.12.2025 у справі № 908/1676/25 за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «КРАНИ УКРАЇНИ» про розподіл судових витрат між сторонами та ухвалення додаткового рішення у справі № 908/1676/25 стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю “Алд Інжиніринг та Будівництво”
витрати понесені на проведення експертиз у загальному розмірі 122 000,00 грн, а саме на підготовку наданих Товариством з обмеженою відповідальністю «КРАНИ УКРАЇНИ» наступних експертних висновків: висновок експерта № 24-0701 будівельно-технічного експертного дослідження від 22.08.2024. Розмір понесених витрат 82000,00 грн; висновок науково-технічної експертизи № ТЕ 1.2025.1 причин руйнування гусеничного крана TEREX DEMAG CC 2800-1 і падіння мостової конструкції через річку Південний Буг 11 липня 2024 р. Розмір понесених витрат 25000,00 грн; звіт № 1114-2800-1 про визначення вартості відновного ремонту та вартості матеріального збитку завданого власнику гусеничного крану СС-2800-1 серійний номер 62308, обліковий номер 29, 2009 р.в., пошкодженому в результаті аварії крану під час виконання робіт з встановлення прогонової споруди, станом на 07 листопада 2024 р. Розмір понесених витрат 15000,00 грн.
Таким чином, жодних судових витрат за проведення оспорюваної відповідачем судової комісійної комплексної інженерно-технічної експертизи та експертизи матеріалів, речовин та виробів від 17 червня 2025 року в рамках розгляду справи № 908/1676/25 не стягувалося.
На підставі усього вищевикладеного, суд дійшов до висновку про часткове задоволення заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «КРАНИ УКРАЇНИ» та стягнення з відповідача на користь позивача суми 100000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу, 643861,29 грн витрат на проведення експертизи.
Керуючись ст. 123, 126, 129, 238, 240, 244 ГПК України, 
ухвалив:
1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю “Алд Інжиніринг та Будівництво” (зареєстрована за вх. № 2-865/26) про ухвалення додаткового рішення задовольнити частково.
2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю “Крани України” (67806, Одеська обл., Овідіопольський р-н, смт. Авангард, вул. Теплична, 1, код 40489427) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Алд Інжиніринг та Будівництво” (69008, м. Запоріжжя, шосе Південне, буд. 78-А, код ЄДРПОУ 43173964) 100000/сто тисяч/грн 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу, 643861/шістсот сорок три тисячі вісімсот шістдесят одну/грн 29 коп. витрат на проведення експертизи.
3. У задоволені решти заяви відмовити.
Додаткове рішення господарського суду набирає законної сили в порядку ст.241 Господарського процесуального кодексу України і може бути оскаржено у встановленому законом порядку. 
Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. 
Наказ видати після набрання додатковим рішенням законної сили.
Повне додаткове рішення складено19 травня 2026 року.

Суддя Т.І. Демченко