Справа№ 953/4849/25 
н/п 2/953/249/26 
РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

"12" травня 2026 р. м.Харків
Київський районний суд м. Харкова у складі:
головуючої судді - Лисиченко С.М.,
за участю: секретаря судового засідання – Кот Я.А., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, -
ВСТАНОВИВ:
Позивачка ОСОБА_1 звернулася до Київського районного суду м.Харкова із позовом до відповідача ОСОБА_2 , відповідно до якого просить: визнати за нею, ОСОБА_1 , у порядку поділу спільного майна подружжя право власності на 1/2 частину транспортного засобу автомобіля «Nissan Qashqai» чорного кольору, 2007 року випуску, ідентифікаційний номер (VIN код) НОМЕР_1 ; визнати за нею, ОСОБА_1 , у порядку поділу спільного майна подружжя право власності на 1/2 частину грошових коштів, розміщених на час розірвання шлюбу на банківських (розрахункових) рахунках відповідача, у тому числі призначених для здійснення підприємницької діяльності (рахунків фізичної особи-підприємця) та стягнути їх на її користь; визнати за нею, ОСОБА_1 , у порядку поділу спільного майна подружжя право власності на 1/2 частину майна, набутого відповідачем з метою та під час здійснення підприємницької діяльності (стенди, білборди) та витребувати у її володіння; стягнути на її користь судові витрати по справі.
В обґрунтування позовних вимог зазначає, що рішенням Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 18.01.2024 по справі №644/7394/23 розірвано шлюб, укладений між нею та відповідачем, зареєстрований 17.02.2017 Київським районним у м.Харкові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, актовий запис №94. Рішення суду набрало законної сили 20.02.2024. 
Водночас, окремий період за час шлюбу вони сумісно вели підприємницьку діяльність з продажу товару та речей, одягу і туристичного спорядження. Вона виступала помічником з менеджменту та обслуговування клієнтів, розробляла та організовувала медіа забезпечення реалізації товарів через Інтернет. За даний час відповідачем придбане окреме майно в ході здійснення ними підприємницької діяльності , а саме кілька стендів та білбордів для розміщення реклами на території Київського району м.Харкова поряд з торговельними центрами «Караван» та «Дафі» по вулиці Нескорених (колишня вулиця «Героїв Праці»). Відомості та матеріали стосовно придбання, розміщення, ідентифікації, точного розташування та умов використання даного майна відповідач замовчував, не розкривав, з документацією по їх обліку не знайомив, грошові кошти від здійснення підприємницької діяльності, використання інформаційних стендів відповідач використовував зазвичай на власні потреби, в інтересах сім’ї не витрачав, приховуючи їх рух, об`єми та обсяги, доступу до них та реквізитів банківських рахунків ( утому числі платіжних карт) не надавав.
Зазначає, що у період перебування у шлюбі 25.01.2024 (за місяць до розірвання шлюбу) відповідачем придбано транспортний засіб – автомобіль Nissan Qashqai,2007 року випуску. Про те, все набуте майно та грошові кошти за час перебування у шлюбі відповідач привласнив.
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.05.2025 справу передано для розгляду головуючій судді Лисиченко С.М..
Ухвалою Київського районного суду м.Харкова від 23.05.2025 позовну заяву залишено без руху, встановлено строк 10 днів з дня вручення копії ухвали про залишення позовної заяви без руху для усунення зазначених в ухвалі недоліків.
02.06.2025 позивачкою подано до суду заяву про усунення недоліків позовної заяви.
Ухвалою Київського районного суду м.Харкова від 05.06.2025 прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі за вказаною позовною заявою, розпочато підготовче провадження.
23.06.2025 електронним шляхом до суду надійшов відзив відповідача на позовну заяву, зі змісту якого вбачається, що відповідач проти задоволення позовних вимог заперечує.
В обґрунтування заперечень відповідач зазначає, що рішенням Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 18.01.2024 по справі №644/7394/23 розірвано шлюб, укладений між ним та позивачкою, зареєстрований 17.02.2017 Київським районним у м. Харкові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, актовий запис №94. Позовна заява про розірвання шлюбу була подана позивачкою ще у вересні 2023 року, в ході розгляду зазначеної справи було встановлено та зазначено самою позивачкою, що з квітня 2023 року позивачка з ним проживають окремо та не ведуть спільне господарство.
Вказує, що транспортний засіб Nissan Qashqai є його особистою приватною власністю, оскільки придбаний після фактичного припинення з позивачкою шлюбних відносин з огляду на таке.
Перед придбанням автомобіля Nissan Qashqai в його особистій приватній власності перебував автомобіль Peugeot Bipper, 2013 року випуску, чорного кольору, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 . Внаслідок пожежі даний автомобіль був майже повністю знищений, що підтверджується відповідними фотоматеріалами. Згодом залишки пошкодженого транспортного засобу були відчужені за 2 100 доларів США, що на момент укладення угоди складало 87 045 грн. Більше того, важливою є обставина, що на момент придбання автомобіля Nissan Qashqai – 25 січня 2024 року – позивачка та він вже дев`ять місяців не проживали спільно та не вели жодного господарства, а судом вже було ухвалено рішення про розірвання шлюбу. Фактичне припинення спільного побуту й відсутність спільного господарства вказують на розрив сімейних відносин ще до моменту набуття ним у власність спірного автомобіля.
Зазначає, що ним не заперечується той факт, що він здійснював та продовжує здійснювати господарську діяльність як фізична особа-підприємець. Після фактичного припинення шлюбних відносин він також продовжив здійснювати вказану діяльність. Згідно його податкової декларації за 2023 рік загальна сума доходу за вказаний період склала 766 339,70 грн. У світлі наведеного, вказаний транспортний засіб не може розглядатися як об`єкт спільної сумісної власності подружжя відповідно до положень СК України. Автомобіль був придбаний за його особисті кошти у період фактичного припинення шлюбних відносин, що унеможливлює визнання за позивачкою права власності на його частину. 
Вказує, що позивачкою не було надано суду належних та допустимих доказів, які б підтверджували факт набуття у період шлюбу відповідачем майна для провадження підприємницької діяльності, а саме кілька рекламних конструкцій, зокрема стендів та білбордів, розташованих, за її твердженням, на території Київського району м. Харкова, поряд з торгівельними центрами «Караван» та « АДРЕСА_1 .
30.06.2025 засобами поштового зв`язку до суду надійшли письмові пояснення ОСОБА_1 , зі змісту яких вбачається, що позивачка не заперечує факт окремого проживання з відповідачем з кінця квітня 2023. Водночас, як за увесь період 2023, так і після квітня вона з відповідачем продовжували спілкування, вирішення спільних побутових завдань, організаційних питань виховання доньки тощо, не зважаючи на її тяжкий морально-психологічний стан, що був викликаний суттєвим погіршенням їх стосунків. В літку 2023 року нею з відповідачем організовано сумісні побачення та прогулянки з донькою. Тобто, вважає, що між нею та відповідачем за проміжком часу протягом 2023 року фактично залишались взаємні зв`язки та спільні стосунки. 
Зазначає, що за період першого кварталу 2023 нею продовжувалась робота по спільній господарській діяльності з ФОП ОСОБА_2 (послуги з гравіювання товарів, продаж туристичного спорядження), зокрема по прийому та обробці замовлень на послуги, організації спілкування з клієнтами, доставки товарів тощо.
Вважає, що надані відповідачем докази, зокрема податкова декларація за 2023 рік, не містять жодних відомостей, що слугували б про придбання спірного транспортного засобу за отриманий прибуток 2023 року, саме від здійснення підприємницької діяльності, так і про придбання спірного транспортного засобу за власні особисті кошти, що не входять до складу спільного майна подружжя, або принаймні конкретизували б використання отриманого доходу на придбання спірного транспортного засобу саме після квітня 2023 року, як періоду, на який посилається відповідач в обґрунтування часу припинення шлюбних відносин. Звертає увагу, що реалізація автомобіля Peugeot Bipper відбулася 01.06.2024, тобто після спливу майже півроку від здійснення купівлі спірного транспортного засобу . 
03.07.2025 електронним шляхом до суду надійшли заперечення відповідача на відповідь на відзив, зі змісту яких вбачається, що відповідач звертає увагу на те, що аналіз наданих позивачкою скріншотів свідчить про те, що листування, на яке посилається Позивачка, відбувалося вже після офіційного припинення шлюбних відносин. Зокрема, спілкування згідно із цими скріншотами тривало у період з 1 червня 2024 року по 22 липня 2024 року. Водночас, шлюб між сторонами було розірвано відповідно до рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 18 січня 2024 року. Таким чином, зазначене листування не може слугувати належним доказом того, що шлюбні відносини між сторонами фактично тривали після квітня 2023 року, оскільки воно стосується періоду вже після офіційного розірвання шлюбу. Факт комунікації сторін після розірвання шлюбу є природним у контексті спільного виконання батьківських обов`язків щодо дитини й не свідчить про збереження подружніх відносин. Спілкування, обговорення питань, пов`язаних із вихованням, розвитком і утриманням доньки, є закономірним проявом ставлення батька й матері до дитини та не може свідчити про збереження або поновлення подружніх відносин після офіційного розірвання шлюбу. Виконання батьківських обов`язків є правом і обов`язком кожного з батьків незалежно від наявності чи відсутності між ними шлюбного зв`язку.
Крім того, надане позивачкою листування датоване періодом з грудня 2022 року по лютий 2023 року, що фактично суперечить заявленій позивачкою позиції щодо продовження участі у спільній господарській діяльності після припинення спільного проживання сторін з квітня 2023 року. Таким чином, зазначене листування не може свідчити про здійснення позивачкою будь-якої спільної господарської діяльності з ним після цього моменту. 
Більше того, посилання позивачки на участь у господарській діяльності виглядають голослівними, оскільки вона не надала жодного належного документального підтвердження наявності у неї діючого ФОП, а також будь-яких фінансових чи облікових документів, які б могли засвідчити її залучення до такої діяльності. З наданих скріншотів листування також не вбачається, з ким саме ведеться комунікація, чи мають ці особи статус клієнтів, і чи взагалі це листування стосується саме спільної господарської діяльності, на яку посилається позивачка.
Таким чином, доводи позивачки щодо продовження спільної господарської діяльності не знайшли належного підтвердження документами та не можуть вважатися обґрунтованими чи такими, що відповідають фактичним обставинам справи.
Ухвалою Київського районного суду м.Харкова від 07.10.2025 задоволено клопотання позивачки та витребувано з банківських установ АТ КБ «Приватбанк», АТ «Державний ощадний банк України», AT «Райффайзен Банк Аваль», АТ «Укрсиббанк», АТ «ПУМБ», АТ «Універсал Банк» (цифровий банк Монобанк) відомості та дані про наявні станом на 20.02.2024 банківські рахунки, фінансові операції, рух та залишок коштів на них (у тому числі призначених для здійснення підприємницької діяльності) громадянина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .
09.10.2025 електронним шляхом до суду надійшла інформація АТ «Ощадбанк» на виконання ухвали суду від 07.10.2025.
13.10.2025 засобами поштового зв`язку до суду надійшла інформація АТ «УКРСИББАНК» на виконання ухвали суду від 07.10.2025.
15.10.2025 засобами поштового зв`язку до суду надійшла інформація АТ «ПУМБ» на виконання ухвали суду від 07.10.2025.
21.10.2025 засобами поштового зв`язку до суду надійшла інформація АТ КБ «ПРИВАТБАНК» на виконання ухвали суду від 07.10.2025.
22.10.2025 засобами поштового зв`язку до суду надійшла інформація АТ «Райффайзен Банк» на виконання ухвали суду від 07.10.2025.
24.10.2025 засобами поштового зв`язку до суду надійшла інформація АТ КБ «ПРИВАТБАНК» на виконання ухвали суду від 07.10.2025.
14.11.2025 електронним шляхом до суду надійшла інформація АТ «Універсал Банк» на виконання ухвали суду від 07.10.2025.
Ухвалою Київського районного суду м.Харкова від 18.11.2025 підготовче провадження у даній цивільній справі закрито. Призначено справу до розгляду по суті.
16.01.2026 у судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала та прохала їх задовольнити, посилаючись на підстави, зазначені у змісті письмових заяв по суті справи.
16.01.2026 у судовому засіданні відповідач проти задоволення позовних вимог заперечував, посилаючись на підстави, зазначені у змісті письмових заяв по суті справи.
19.01.2026 електронним шляхом стороною відповідача надано документи, які були витребувані судом за клопотанням позивачки.
25.03.2026 стороною відповідача подано до суду клопотання про долучення документів - довідки з банківського рахунку відповідача як підприємця щодо обігу грошових коштів. Зі змісту клопотання вбачається, що під час розгляду справи судом з`ясовувалося питання щодо надання стороною відповідача доказів отримання відповідачем доходів після фактичного припинення між сторонами шлюбних відносин. Повідомляє, що надання поквартальних звітів за спірний період відповідач позбавлений можливості надати, оскільки обрана останнім група та система оподаткування не передбачали подання ані помісячних, ані поквартальних звітів до податкового органу. Відповідачем за вказаний період сформовано довідку з його банківського рахунку як підприємця, яка засвідчує факт одержання ним доходу вже після фактичного припинення шлюбних відносин.
Позивачка та сторона відповідача у судове засідання не з`явилися, про час та день розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку. Подали до суду заяви про розгляд справи без їх участі.
Згідно із частиною 1 статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін.
Суд, вислухавши вступне слово сторін, дослідивши зміст письмових заяв по суті справи, докази наявні в матеріалах справи та оцінивши їх у сукупності, встановив наступні факти та відповідні правовідносини.
Судом встановлено, що сторони з 17.02.2017 перебували у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають малолітню доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
26.09.2023 ОСОБА_1 звернулася до Орджонікідзевського районного суду м.Харкова з позовною заявою до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини. В обґрунтування позовної заяви, зокрема, зазначила, що між нею та відповідачем фактичні шлюбні відносини припинені з квітня 2023 року.
Рішенням Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 18.01.2024 по справі №644/7394/23 розірвано шлюб, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 17.02.2017 Київським районним у м.Харкові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, актовий запис №94. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно,але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 26.09.2023 та до досягнення дитиною повноліття.
Рішення суду набрало законної сили 20.02.2024.
Зі змісту описової частини рішенням Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 18.01.2024 по справі №644/7394/23 вбачається, що ОСОБА_2 у судовому зсіданні позовну вимогу про розірвання шлюбу визнав, вказав, що дійсно він з ОСОБА_1 з квітня 2023 року проживають окремо, спільне господарство не ведуть, примирення між ними неможливо, а тому просив розірвати шлюб.
Відповідно даних договору купівлі-продажу №163\13А від 25.07.2013 ОСОБА_2 придбав автомобіль Peugeot Bipper Tepee, 2013 року випуску.
Судом встановлено, що автомобіль Peugeot Bipper Tepee, 2013 року випуску внаслідок пожежі був пошкоджений та був відчужений відповідачем 01.06.2024 за ціною 2100 доларів США. 
Згідно даних договору купівлі-продажу №6341/2024/4276442 від 24.01.2024 відповідач придбав у власність автомобіль Nissan Qashqai, р.н. НОМЕР_4 , вартість якого складала 320 000 грн.
Судом встановлено та не заперечувалося сторонами, що ОСОБА_2 є фізичною особою - підприємцем, ОСОБА_3 офіційно не працевлаштована.
Відповідно даних податкової декларації платника єдиного податку – фізичної особи-підприємця за 2023 рік ОСОБА_2 отримав доходи в сумі 766 339,70 грн.
Згідно даних довідок АТ КБ «ПриватБанк» від 18.01.2026 на рахунку НОМЕР_5 відкритого на ім`я ОСОБА_2 (фізичної особи підприємця мається залишок коштів: на 15.04.2023- 13723,37 грн; на 01.04.2023-18572.93 грн; на 07.04.2023- 1077.32 грн; 23.04.2023-29768.36 грн; 30.04.2023- 43954.12 грн.
Відповідно даних довідки АТ КБ «ПриватБанк» від 17.10.2025 станом на 20.02.2024 на ім`я ОСОБА_2 відкриті поточні рахунки, на яких станом на 20.02.2024 залишок коштів становить 5729,76 грн.
Згідно даних довідки АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_6 від 12.03.2026 вбачається, що обіг коштів за період з 15.04.2023 по 25.01.2024 за рахунками ФО-П ОСОБА_2 , становить: дебітовий обіг- 632736,36 грн; кредитовий обіг – 632221,85 грн. 
Згідно даних договору постачання №3 від 05.09.2025, укладений між ФО-П ОСОБА_2 як покупцем та ОСОБА_4 як постачальником, постачальних зобов`язується виготовити та передати у власність покупця з подальшим монтажем стелі (далі-товар), а покупець зобов`язується прийняти та оплатити його. Загальна вартість договору складає 25 400 грн. Постачальник зобов`язався виготовити та поставити товар у строк 30 робочих днів з дня оплати. 
Судом були досліджені скріншоти із телефону позивачки, які містять смс повідомлення наступного змісту:23.02.2023- щодо замовлення «адресника», позивачка повідомляє, що з особою зв`яжеться менеджер; 13.02.2023- позивачка повідомляє про вартість брилка «Коханий чоловік і найкращій татусь + коробка», «завжди поруч з тобою» та данні щодо доставки; грудень 2022- узгоджує закази щодо макету; березень 2023- узгоджує закази щодо брилка; липень 2024- переписка з відповідачем щодо виховання та матеріального забезпечення спільної дитини.
У статті 60 Сімейного кодексу України (далі - СК України) закріплено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.
Таке ж положення містить і стаття 368 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).
Згідно частини першої статті 69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.
Частиною першою статті 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.
Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.
Така правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 372/504/17 (провадження № 14-325цс18).
Відповідно до пунктів 2,3 частини 1 статті 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування, а також майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто.
Суд може визнати особистою приватною власністю дружини, чоловіка майно, набуте нею, ним за час їхнього окремого проживання у зв`язку з фактичним припиненням шлюбних відносин (частина 6 статті 57 СК України).
Згідно із статтею 71 СК України, майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними.
Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК України, частина 3 статті 368 ЦК України), відповідно до частин другої-третьої статті 325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.
Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов`язальними правовідносинами, тощо.
До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї (частина четверта статті 65 СК України).
Відповідно до частини 2 статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.
Пунктом 6 рішення Конституційного Суду від 03 червня 1999 №5-рп/99 установлено, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п.
Верховний Суд у постанові від  17.01.2024 у справі № 759/14906/18 зазначив, що спільний побут передбачає ведення жінкою та чоловіком спільного господарства, наявність спільного бюджету, витрат, придбання майна для спільного користування, в тому числі за спільні кошти та внаслідок спільної праці, спільна участь в утриманні житла, його ремонт, спільне харчування, піклування чоловіка та жінки один про одного/надання взаємної допомоги тощо. До прав та обов`язків, притаманних подружжю, слід віднести зокрема, але не виключно, існування між чоловіком та жінкою, реалізацію ними особистих немайнових прав, передбачених главою 6 СК України, тощо. При цьому має бути встановлена і доведена саме сукупність вказаних усталених обставин та відносин, оскільки самі по собі, наприклад, факти перебування у близьких стосунках чоловіка та жінки або спільна присутність їх на святах, або пересилання коштів, або періодичний спільний відпочинок, або проживання за однією адресою, факт реєстрації за такою адресою при відсутності інших наведених вище ознак не можуть свідчити, що між чоловіком та жінкою склались та мали місце усталені відносини, притаманні подружжю.
Згідно з частинами 1,2 статті 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення в них прав та обов`язків подружжя.
Відповідно до частини 1 статті 36 цього Кодексу шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя.
Відповідно до статей 12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи в межах вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених ЦПК України випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Доказування не можуть ґрунтуватись на припущеннях.
Судом установлено, що шлюб між сторонами розірвано рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 18.01.2024 у справі №644/7394/23, яке набрало законної сили 20.02.2024 та сторонами не оскаржувалося.
Разом із тим, під час розгляду даної справи встановлено, що фактичні шлюбні відносини між сторонами припинені з кінця квітня 2023 року. Зазначена обставина підтверджується поясненнями обох сторін, які не заперечували факт окремого проживання із вказаного часу, а також змістом позовної заяви про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, у якій позивачка прямо зазначила про припинення фактичних шлюбних відносин з квітня 2023 року.
В межах розгляду даної справи судом встановлено та не заперечувалося ані позивачкою, ані відповідачем, що після початку окремого проживання сторони спільного господарства не вели, спільного бюджету не мали, спільних витрат на побутові потреби не здійснювали, майно для спільного користування за спільні кошти не набували, спільної участі в утриманні житла чи його ремонті не брали. Надання відповідачем коштів позивачці мало цільовий характер - на утримання дитини, що саме по собі не свідчить про збереження сімейних відносин.
Посилання позивачки на те, що шлюб вважається припиненим лише з моменту набрання рішенням суду законної сили, а до цього часу сторони нібито підтримували шлюбні стосунки, суд оцінює критично. Сам по собі факт періодичних зустрічей сторін, обговорення питань виховання дитини та надання коштів на її утримання не свідчить про наявність спільного побуту, спільного бюджету та ведення спільного господарства як обов`язкових ознак сімейних відносин.
Суд враховує, що саме позивачка, звертаючись до суду з позовом про розірвання шлюбу, визначила період припинення фактичних шлюбних відносин - квітень 2023 року, а відповідач у судовому засіданні цей факт підтвердив. Таким чином, сторони узгоджено вказували на припинення сімейних відносин саме з цього часу.
Також суд звертає увагу, що позивачка, зазначаючи у позові про розірвання шлюбу період припинення шлюбних відносин з квітня 2023, повинна була усвідомлювати правові наслідки щодо зазначення нею періоду припинення фактичних шлюбних відносин під час розгляду її позову про розірвання шлюбу та ухвалення рішення суду про розірвання шлюбу, оскільки це у майбутньому у разі виникнення між сторонами спору про поділ майна подружжя, може вплинути при його вирішенні. 
З огляду на встановлені обставини, а також пояснення сторін, суд доходить висновку, що фактичні шлюбні відносини між сторонами припинені з кінця квітня 2023 року, а доводи позивачки щодо їх продовження до моменту набрання рішенням суду законної сили є необґрунтованими та такими, що спростовуються дослідженими доказами.
З безпосередньо досліджених судом доказів встановлено, що відповідач придбав спірний автомобіль 24.01.2024 за 320 000 грн., тобто через приблизно дев`ять місяців після припинення фактичних шлюбних відносин між сторонами (з кінця квітня 2023 року) та через шість днів після ухвалення судом рішення про розірвання шлюбу від 18.01.2024.
Вартість спірного автомобіля позивачкою не оспорюється.
Крім того, з податкової декларації відповідача за 2023 рік та довідки АТ КБ «ПриватБанк» про обіг коштів на рахунках, відкритих для здійснення підприємницької діяльності ФО-П ОСОБА_2 убачається, що його дохід за 2023 рік становив 766 339,70 грн., а в період з квітня 2023 по січень 2024 – 632221,85 грн, що свідчить про наявність у нього самостійного доходу, отриманого в період окремого проживання сторін та після припинення фактичних шлюбних відносин.
Оцінивши наведені обставини в їх сукупності, суд виходить з того, що спірний автомобіль був придбаний відповідачем у період, коли сторони фактично припинили шлюбні відносини, спільного господарства не вели, спільного бюджету не мали, а також після ухвалення судом рішення про розірвання шлюбу. Доказів того, що зазначений транспортний засіб був придбаний за рахунок спільних коштів подружжя або внаслідок їх спільної праці, матеріали справи не містять, і позивачкою таких доказів суду не надано.
Сам по собі факт придбання майна у період до набрання рішенням суду законної сили про розірвання шлюбу не є безумовною підставою для визнання його об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, якщо на момент його набуття фактичні сімейні відносини були припинені, сторони проживали окремо та не вели спільного господарства.
За таких обставин суд доходить висновку, що спірний автомобіль не є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, а належить відповідачу на праві особистої приватної власності, а тому позов в цій частині не підлягає задоволенню.
Крім того, судом враховано, що автомобіль Peugeot Bipper Tepee, 2013 року випуску, який належав відповідачу на праві особистої приватної власності, оскільки був придбаний ним до укладення шлюбу з позивачкою, не входив до складу спільного майна подружжя.
Судом установлено, що автомобіль Peugeot Bipper Tepee, 2013 року випуску, внаслідок пожежі був пошкоджений та відчужений відповідачем 01.06.2024 за ціною 2100 доларів США, що відповідно до офіційного курсу НБУ станом на зазначену дату становить орієнтовно 84 000 грн у гривневому еквіваленті. А отже, грошові кошти, отримані відповідачем від відчуження зазначеного транспортного засобу, є похідними від майна, яке належало йому на праві особистої приватної власності, а відтак також є його особистою приватною власністю та не входять до складу спільного сумісного майна подружжя і не підлягають поділу між сторонами.
Також, позивачкою в межах розгляду даної справи не доведено набуття відповідачем в період перебування у шлюбі з позивачкою майна з метою та підчас здійснення підприємницької діяльності (стенди, білборди тощо), з огляду на те, що відповідач, як ФО-П набув у власність стелю, у вересні 2025 року, тобто більше чім через два роки після фактичного припинення з позивачкою шлюбних відносин та через рік після розірвання шлюбу судом.
Доказів щодо набуття в спірний період іншого майна з метою та підчас здійснення підприємницької діяльності відповідачем, матеріали справи не містять. А отже позовні вимоги в цій частині є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.
Разом із цим, судом встановлено, що станом на кінець квітня 2023 року на рахунках відповідача, відкритих в АТ КБ «ПриватБанк», перебували грошові кошти, а саме: станом на 23.04.2023- 29 768,36 грн, станом на 30.04.2023 - 43 954,12 грн.
Відповідачем не доведено, що зазначені грошові кошти є його особистою приватною власністю, а відтак в розумінні положень статей 60,61,70 Сімейного кодексу України, вони є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позивачка має право на отримання компенсації у розмірі 1/2 частини грошових коштів, які перебували на рахунках відповідача станом на момент фактичного припинення сторонами спільного проживання та ведення спільного господарства.
При визначенні дати припинення шлюбних відносин, а отже й дати наявності грошових коштів на рахунках відповідача, суд виходить із того, що сторони не змогли точно зазначити дату припинення таких відносин. У зв`язку з цим з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню грошові кошти у розмірі 21 977,06 грн, що становить половину суми спільних грошових коштів подружжя, які перебували на рахунках відповідача станом на 30.04.2023- кінець квітня 2023 року.
Враховуючи зазначене, суд, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, доходить висновку про часткове задоволення позову.

Питання розподілу судових витрат суд вирішує відповідно до статті 141 ЦПК України, якою визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно задоволеним позовним вимогам, а інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі відмови у позові покладаються на позивача. 
Позивачкою сплачено судовий збір у розмірі 4093,10 грн.
З огляду на зазначене, з відповідача на користь позивачки підлягає стягнення судовий збір пропорційно задоволеним вимогам (13.5 %) у розмірі 552,56 грн.
На підставі викладеного, керуючись статтями 12, 13, 81, 141, 263-265, 268, 272, 273-276 ЦПК України, -
УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя - задовольнити частково.
Визнати об`єктом права спільної сумісної власності подружжя грошові кошти, що перебували на банківських рахунках ОСОБА_2 , відкритих в АТ КБ «ПриватБанк», станом на 30.04.2023 у розмірі 43 954 (сорок три тисячі дев`ятсот п`ятдесят чотири) грн 12 коп.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 21 977 (двадцять одна тисяча дев`ятсот сімдесят сім) грн 06 коп., що становить 1/2 частину грошових коштів, які перебували на рахунках ОСОБА_2 , відкритих в АТ КБ «ПриватБанк», станом на 30.04.2023.
В іншій частині позову – відмовити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 552 (п`ятсот п`ятдесят дві) грн. 56 (п`ятдесят шість) коп.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складання повного судового рішення у разі проголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.
Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду – якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або про прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.
Відомості щодо учасників справи:
позивачка: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_7 , адреса: АДРЕСА_2 ;
відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_3 . 

Суддя - С.М. Лисиченко