печерський районний суд міста києва

Справа № 757/37574/20-ц 
пр. 2-1318/25

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 лютого 2025 року Печерський районний суд м. Києва в складі:
головуючого: судді Григоренко І.В.,
при секретарі: Андрієнко І.І.,
за участю: 
прокурора: Половенко Л.В.
представника позивача: не з`явився,
відповідача-1: не з`явився,
відповідача-2: не з`явився,
відповідача-3: не з`явився,
відповідача-4: ОСОБА_4,
представника відповідача-4: Шуляк Н.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом Заступника керівника Київської місцевої прокуратури № 6 (назву змінено на Печерська окружна прокуратура) Володимира Фурмана, який діє в інтересах держави в особі Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про скасування реєстрації права власності та визнання договорів недійсними,-

ВСТАНОВИВ:

Заступник керівника Київської місцевої прокуратури № 6 Володимир Фурман (далі - Прокурор), який діє в інтересах держави в особі Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (далі - позивач, Київська міська рада), звернувся до Печерського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_5 (далі - відповідач-1, ОСОБА_5 ), ОСОБА_2 (далі - відповідач-2, ОСОБА_2 ), ОСОБА_3 (далі - відповідач-3, ОСОБА_3 ), ОСОБА_4 (далі - відповідач-4, ОСОБА_4 ), в якому просить скасувати державну реєстрацію права власності ОСОБА_5 оформлену записом, вчиненим 20.08.2018 року державним реєстратором Микитенко О.В. за № 27618608 про право власності на нежитлове приміщення АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1628674480000); визнати недійсним договір купівлі-продажу нежитлового приміщення АДРЕСА_1 , серія та номер: 6643 від 29.12.2018 року, видавник: Приватний нотаріус Баршацький І.В., укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1628674480000); скасувати державну реєстрацію права власності ОСОБА_2 оформлену записом, вчиненим 29.12.2018 року приватним нотаріусом Баршацьким І.В. за № 29725182 про право власності на нежитлове приміщення АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1628674480000); визнати недійсним договір купівлі-продажу нежитлового приміщення АДРЕСА_1 , серія та номер: 67, виданий 31.01.2019 року, видавник: Приватний нотаріус КМНО Дудко Ю.А., укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1628674480000); скасувати державну реєстрацію права власності ОСОБА_3 оформлену записом, вчиненим 31.01.2019 року Приватним нотаріусом КМНО Дудко Ю.А. за № 30088035 про право власності на нежитлове приміщення АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1628674480000); визнати недійсним договір купівлі-продажу нежитлового приміщення АДРЕСА_1 , серія та номер: 364, виданий 14.07.2020 року, видавник: Приватний нотаріус КМНО Тверська І.В., укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1628674480000); скасувати державну реєстрацію права власності ОСОБА_4 оформлену записом, вчиненим 14.07.2020 року приватним нотаріусом КМНО Тверською I.В. за № 37303436 про право власності на нежитлове приміщення АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1628674480000), та стягнути з відповідачів на користь позивача судовий збір.
В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що Київською місцевою прокуратурою № 6 під час здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 42019101060000145, зареєстрованому 19.04.2019 року за ч. 4 ст. 190 КК України за фактом заволодіння невстановленими особами шляхом використання підроблених документів нерухомим майном, встановлено факт незаконного набуття права власності на приміщення № 50 загальною площею 28,7 кв.м., що зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно як нежитлове приміщення АДРЕСА_1 площею 30 кв.м. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна № 1628674480000). 20.08.2018 року рішенням державного реєстратора Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради Микитенко О.В. вчинено запис про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 27618608 від 20.08.2018 року,право власності на нежитлове приміщення № 15, загальною площею 30 кв.м., за адресою: АДРЕСА_2 , зареєстровано за ОСОБА_5 . Підставою для державної реєстрації стало свідоцтво про право власності, б/н, видане 24.03.2010 року, видавник: Головне управління житлового забезпечення Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), Свідоцтво видане на підставі наказу від 03.03.2010 року № 105-C/KI. 29.12.2018 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 укладено договір купівлі - продажу нерухомого майна, посвідчений 29.12.2018 року Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Баршацьким І.В. та зареєстрований в реєстрі за № 6643, відповідно до умов якого ОСОБА_5 продав, а ОСОБА_2 купила нежитлове приміщення АДРЕСА_1 . 31.01.2019 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 укладено договір купівлі - продажу нерухомого майна, посвідчений 31.01.2019 року Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Дудкою Ю.А. та зареєстрований в реєстрі за № 67, відповідно до умов якого ОСОБА_2 продала, а ОСОБА_3 купив нежитлове приміщення АДРЕСА_1 . Департамент комунальної власності м. Києва листом від 29.03.2019 року повідомив Київську місцеву прокуратуру № 6 про те, що житловий будинок, розташований на АДРЕСА_2 належить до комунальної власності територіальної громади м. Києва, приватизація нежитлового приміщення № 15, розташованого у вказаному будинку не здійснювалась. КП «Житло-сервіс» листом від 10.04.2019 року повідомило Київську місцеву прокуратуру № 6 про те, що Головним управлінням житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради наказ від 03.03.2010 року № 105-С/КІ, та свідоцтво про право власності на нежитлове приміщення № НОМЕР_1 АДРЕСА_2 не видавались. КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва» листом від 27.08.2019 року повідомила Київську місцеву прокуратуру № 6 про те, що відповідно до загальнобудинкового плану, виготовленого Київським міським бюро технічної інвентаризації 21.01.1962 року, нежитлове приміщення № 15 площею 30 кв.м., на першому та підвальному поверхах будинку відсутнє. Проте у підвальному поверсі зазначеного загальнобудинкового плану наявне приміщення № НОМЕР_2 (колишня квартира), загальною площею 28,7 кв.м., яке відповідно до рішення Київської міської ради від 24.05.2012 року № 501/7838, було переведено до розряду нежитлових приміщень. На групу приміщень № 50 загальною площею 28,7 кв.м., житлового будинку АДРЕСА_2 , зареєстровано право комунальної власності за територіальною громадою м. Києва в особі Київської міської ради. На плані, наданому слідчим управлінням, виготовленим ТОВ «Бюро технічної інвентаризації» від 18.07.2018 року, приміщення № 15 візуально є тотожним приміщенню № 50 загальною площею 28,7 кв.м. Так, згідно протоколом огляду місця події від 24.06.2020 року, здійсненим під час досудового розслідування кримінального провадження № 42019101060000145, установлено, що приміщення № 15, на яке зареєстровано право приватної власності та приміщення АДРЕСА_3 , на яке зареєстровано право комунальної власності, є одним і тим самим приміщенням. 14.07.2020 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 укладено договір купівлі - продажу нерухомого майна, посвідчений 14.07.2020 року Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Терською І.В., та зареєстрований в реєстрі за № 364, відповідно до умов якого ОСОБА_3 продав, а ОСОБА_4 купила нежитлове приміщення АДРЕСА_1 . Позивач зазначає, що нежитлове приміщення АДРЕСА_1 , площею 30 кв.м., фактично є приміщенням № 50 площею 28,7 кв.м. за вказаною адресою, яке перебуває у комунальній власності територіальної громади міста в особі Київської міської ради та на балансі КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва». Свідоцтво про право власності на нежитлове приміщення від 24.03.2010 року, оформлене на ОСОБА_5 , не видавалось уповноваженим органом, а тому, не породжує правових наслідків, та є нікчемним за своєю правовою природою. Підставою для реєстрації права власності за ОСОБА_5 стало саме недійсне свідоцтво, тому державна реєстрація права власності, вчинена державний реєстратором Микитенко О.В. від 20.08.2018 року за № 27618608 підлягає скасування. Відтак, усі договори купівлі-продажу спірного майна є нікчемними, та, такими, що порушують публічний порядок, адже спрямовані на незаконне заволодіння майном територіальної громади міста Києва.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.09.2020 року, справу було розподілено та 03.09.2020 року передано судді Печерського районного суду м. Києва Григоренко І.В.
03.09.2020 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від Заступника керівника Київської місцевої прокуратури № 6 Фурмана В.В. надійшла заява про забезпечення позову.
На виконання ч. 6 ст. 187 ЦПК України, 03.09.2020 року, 11.10.2020 року та повторно 16.11.2020 року, 18.11.2020 року, 17.12.2020 року, 22.03.2021 року, 23.03.2021 року судом було зроблено запити до органу реєстрації місця перебування та місця проживання відповідачів щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи та 19.11.2020 року, 03.12.2020 року, 25.02.2021 року, 18.03.2021 року, 22.03.2021 року, 23.03.2021 року і 08.04.2021 року одержано відповіді.
Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 08.04.2021 року в порядку загального позовного провадження відкрито провадження у цивільній справі за позовом Заступника керівника Київської місцевої прокуратури № 6 Фурмана Володимира Михайловича, який діє в інтересах держави в особі Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), до ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про скасування реєстрації права власності, визнання договорів недійсними, та підготовче засідання у справі призначено на 21.09.2021 року.
Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 08.04.2021 року заяву Заступника керівника Київської місцевої прокуратури № 6 Фурмана В.В. про забезпечення позову задоволено: накладено арешт на нежитлове приміщення № 15 загальною площею 28,7 кв. м., яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2 ; заборонено будь-яким суб`єктам державної реєстрації прав та державним реєстраторам прав на нерухоме майно вчиняти будь-які реєстраційні дії в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо нежитлового приміщення № 15 загальною площею 28,7 кв. м., яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2 .
19.04.2021 рокуна адресу Печерського районного суду м. Києва від В.о. заступника керівника окружної прокуратури Лебедєва В. надійшов лист, у якому останній повідомив, що Печерська окружна прокуратури міста Києва є правонаступником Київської місцевої прокуратури № 6, яка за територіальним принципом виконує ті самі функції та повноваження.
21.09.2021 року справу знято зі складу, у зв`язку із перебуванням головуючого судді на лікарняному, та підготовче засідання призначено на 01.02.2022 року.
Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 01.02.2022 року, у зв`язку із неявкою учасників справи, щодо яких відсутні відомості про вручення їм повідомлення про дату, час і місце засідання, на підставі п. 3 ч. 2 ст. 198 та п. 1 ч. 2 ст. 223 ЦПК України підготовче засідання було відкладено до 24.05.2022 року.
Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 24.05.2022 року, у зв`язку із неявкою учасників справи, щодо яких відсутні відомості про вручення їм повідомлення про дату, час і місце засідання, на підставі п. 1 ч. 2 ст. 198 та п. 1 ч. 2 ст. 223 ЦПК України, підготовче засідання було відкладено до 03.08.2022 року.
03.08.2022 року справу знято зі складу, у зв`язку із перебуванням головуючого судді на лікарняному, та підготовче засідання призначено на 07.09.2022 року.
Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 07.09.2022 року закрито підготовче провадження у цивільній справі за позовом Заступника керівника Київської місцевої прокуратури № 6 (назву змінено на Печерська окружна прокуратура) Фурмана Володимира Михайловича, який діє в інтересах держави в особі Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), до ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про скасування реєстрації права власності, визнання договорів недійсними, та справу призначено до розгляду по суті в загальному позовному провадженні на 10.11.2022 року.
10.11.2022 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від прокурора Печерської окружної прокуратури м. Києва Мацих Д.Г. надійшла заява про розгляд справи, призначеної на 10.11.2022 року, без фіксування технічними засобами.
Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 10.11.2022 року, у зв`язку із неявкою учасників справи, згідно п. 2 ч. 2 ст. 223 ЦПК України, розгляд справи було відкладено до 21.03.2023 року.
10.03.2023 року з використанням системи «Електронний суд» на адресу Печерського районного суду м. Києва від представника відповідача-4 - адвоката Китаєва І.Ю. надійшло клопотання, яке було передано головуючому судді 15.03.2023 року, у якому останній просив поновити строк для подання відзиву на позовну заяву, оскільки відповідч-4 в період з 2017 року по листопад 2022 року не проживала за місцем реєстрації, а в період з лютого 2022 року по червень 2022 року перебувала за межами України.
13.03.2023 року з використанням системи «Електронний суд» на адресу Печерського районного суду м. Києва від представника відповідача-4 - адвоката Китаєва І.Ю. надійшло клопотання, яке було передано головуючому судді 15.03.2023 року, у якому останній просив продовжити процесуальний строк на підставі клопотання про поновлення строку.
Представник відповідача-4 - адвоката Лісовський А.А. в судовому засіданні подав відзив на позовну заяву, у якому останній зазначив, що позов є безпідставним, необґрунтованим, та таким, що не підлягає задоволенню, оскільки, відповідач-4 правомірно набув у власність нежитлове приміщення № 15, а тому не може як добросовісний набувач відповідати у зв`язку із бездіяльністю влади в рамках процедур, спільно призначених для запобігання шахрайства при вчиненні правочинів з майном. Наведені в позові прокурором обставини нібито незаконного відчуження та допущення продажу нежитлового приміщення не можуть продовжувати правових наслідків для добросовісного набувача. Проте, вочевидь, є підставою для виникнення обов`язку в органів місцевого самоврядування здійснити все необхідне щоб відшкодувати збитки завдані такими діями. Прокурором обрано неналежний спосіб судового захисту, що є самостійною підставою для відмови у позові. Прокурором не доведено обставини відчуження права власності на приміщення № 50, а відповідно не доведено порушення прав та інтересів позивача. Позивачем не доведено допустимими доказами обставини того, що приміщення № 15, на яке зареєстровано право приватної власності та приміщення № 50, на яке зареєстровано право комунальної власності, є одним і тим самим приміщенням. Протокол огляду місця події не є допустимим доказом обставин того, що приміщення № 15 та № 50 є одним і тим самим приміщенням.
Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 21.03.2023 року витребувано у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану у місті Чернігові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції належним чином засвідчену копію свідоцтва про смерть ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_4 , та витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію смерті; та у Державному підприємстві «Національні інформаційні системи» інформацію щодо реєстраційних записів про заповіти, спадкові договори, заведені спадкові справи та видані свідоцтва про право на спадщину після померлого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_4 .
Протокольними ухвалами Печерського районного суду м. Києва від 23.03.2023 року приєднано до матеріалів справи відзив на позовну заяву; клопотання відповідача про долучення доказів залишено без розгляду; у задоволенні клопотання представника відповідача-4 про залишення позову без розгляду відмовлено; та, у зв`язку з витребуванням доказів, на підставі п. 4 ч. 2 ст. 233ЦПК України розгляд справи було відкладено до 27.06.2023 року.
30.03.2023 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від Заступника керівника Печерської окружної прокуратури Галушка П. надійшла відповідь на відзив, у якій останній зазначає, що позов підтримує у повному обсязі, просить його задовольнити.
10.04.2023 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від Державного підприємства «Національні інформаційні системи» надійшов лист, який був переданий головуючому судді 18.04.2023 року, у якому повідомили, що інформацію із Спадкового реєстру можна отримати в порядку, передбаченому чинним законодавством, у будь-якого з реєстраторів, які наділені повноваженнями надання інформації із Спадкового реєстру, шляхом подання запиту оформленого належним чином. 
15.05.2023 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від Державного підприємства «Національні інформаційні системи» надійшов лист.
18.05.2023 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Чернігові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції надійшов лист, у якому повідомляють, що свідоцтва про державну реєстрацію актів цивільного стану є документами, що видаються безпосередньо при державній реєстрації акта цивільного стану або повторно особам, які мають право на отримання такого свідоцтва відповідно до норм чинного законодавства, та у відділі не зберігаються.
Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 27.06.2023 року провадження у цивільній справі за позовом заступника керівника Київської місцевої прокуратури № 6 Володимира Фурмана (назву змінено на Печерська окружна прокуратура м. Києва), який діє в інтересах держави в особі Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) до ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про скасування реєстрації права власності та визнання договорів недійсними зупинено до залучення до участі у справі правонаступника ОСОБА_5 .
17.08.2023 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від Першої чернігівської державної нотаріальної контори надійшла інформаційна довідка із Спадкового реєстру ОСОБА_5 
18.12.2023 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від Заступника керівника Печерської окружної прокуратури м. Києва надійшла заява про відновлення провадження у справі, оскільки згідно спадкової справи № 912/2019, спадкоємцем ОСОБА_5 є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 18.12.2023 року замінено відповідача ОСОБА_5 у цивільній справі за позовом Заступника керівника Київської місцевої прокуратури № 6 Володимира Фурмана (назву змінено на Печерська окружна прокуратура м. Києва), який діє в інтересах держави в особі Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) до ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про скасування реєстрації права власності та визнання договорів недійсними на правонаступника - ОСОБА_1 (далі - відповідач-1, ОСОБА_1 ); провадження у цивільній справі поновлено, та призначено розгляд справи на 11.04.2024 року 
11.04.2024 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від Заступника керівника Печерської окружної прокуратури м. Києва Галушка П. надійшли пояснення, у яких останній вказує, що позивачем обрано ефективний спосіб захисту порушеного права держави у даних правовідносинах, тому просить позов задовольнити у повному обсязі.
Протокольними ухвалами Печерського районного суду м. Києва від 11.04.2024 року приєднано до матеріалів справи пояснення, та, у зв`язку із неявкою сторін, на підставі ч. 2 ст. 223 ЦПК України, розгляд справи було відкладено до 01.07.2024 року.
Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 01.07.2024 року, у зв`язку із оголошення повітряної тривоги у м. Києві, в судовому засіданні оголошено перерву до 03.10.2024 року.
Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 03.10.2024 року, відповідно до ч. 2 ст. 240 ЦПК України, в судовому засідання оголошено перерву до 25.11.2024 року.
15.11.2024 року з використанням системи «Електронний суд» на адресу Печерського районного суду м. Києва від представника відповідача-4 - адвоката Подлозного А.Ю. надійшла заява, у якій останній повідомив про припинення повноважень на представництво та захист інтересів ОСОБА_4 
25.11.2024 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від прокурора Печерської окружної прокуратури м. Києва Половенко Л.А. надійшла заява про розгляд справи, призначеної на 25.11.2024 року, без фіксування технічними засобами.
25.11.2024 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від представника відповідача-4 - адвоката Шуляк Н.О. надійшла заява про відкладення розгляду справи.
Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 25.11.2024 року, у зв`язку із задоволенням клопотання представника відповідача-4 про відкладення розгляду справи, згідно ч. 2 ст. 223 ЦПК України, розгляд справи було відкладено до 10.02.2025 року.
В судове засідання 10.02.2025 року з`явились прокурор, відповідач-4, представник відповідача-4.
Відповідач-1, відповідач-2 та відповідач-3 в судове засідання не з`явилися, про розгляд справи повідомлені належним чином.
Частиною 1 ст. 223 ЦПК України встановлено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі, зокрема, неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.
Враховуючи, що відповідачі повідомлені про дату, час і місце судового засідання належним чином, причини неявки суду не повідомили, суд вважає за можливе розглянути справу у їх відсутність.
Прокурор в судовому засіданні підтримала позовні вимоги з викладених у позовній заяві підстав та просила їх задовольнити.
Представник відповідача-4 в судовому засіданні щодо задоволення позову заперечував з викладених у відзиві підстав та просив в позові відмовити.
Відповідач-4 в судовому засіданні щодо задоволення позову заперечувала з викладених у відзиві підстав та просила в позові відмовити.
Вислухавши вступне слово прокурора, представника відповідача-4 та відповідача-4, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.
Суд встановив, що відповідно до рішення Київської міської ради «Про внесення змін у додаток № 6 до рішення Київської міської ради від 02.12.2010 року № 284/5096 «Про питання комунальної власності територіальної громади міста Києва» від 22.05.2013 року № 359/9416, до комунальної власності територіальної громади міста Києва належить житловий будинок по АДРЕСА_2 . 
Згідно з розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 10.12.2010 року № 1112 «Про питання організації управління районами в місті Києві» переданий до сфери управління Печерської районної в місті Києві державної адміністрації.
Відповідно до розпорядження Печерської районної в місті Києві державної адміністрації «Про перезакріплення майна, що перебуває в комунальній власності територіальної громади м. Києва, переданого до сфери управління Печерської районної в місті Києві державної адміністрації» № 509 від 20.09.2013 року (з урахуванням змін, внесених розпорядженням № 318 від 20.06.2014 року), нерухомі об`єкти житлового фонду разом з вбудованими нежилими приміщеннями, які перебувають в комунальній власності територіальної громади міста Києва, передано на баланс комунального підприємства «Дирекція управління нежитловим фондом Печерського району м. Києва» на праві господарського відання. 
Відповідно до рішення Київської міської ради від 09.10.2014 року № 270/270 «Про удосконалення структури управління житлово-комунальним господарством міста Києва» та розпорядження Печерської районної в місті Києві державної адміністрації від 28.01.2015 року № 48 «Про перейменування комунального підприємства Печерського району м. Києва «Дирекція з управління нежитловим фондом Печерського району м. Києва» з 30.01.2015 року перейменовано комунальне підприємство «Дирекція з управління нежитловим фондом Печерського району м. Києва» в комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва», яке є балансоутримувачем житлового та нежитлового фонду Печерського району, що належить до комунальної власності територіальної громади міста Києва. 
20.08.2018 року рішенням державного реєстратора Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради Микитенко О.В. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 27618608 від 20.08.2018 року,право власності на нежитлове приміщення № 15, загальною площею 30 кв.м., за адресою: АДРЕСА_2 , зареєстровано за ОСОБА_5 . Підставою для державної реєстрації стало свідоцтво про право власності, б/н, видане 24.03.2010 року, видавник: Головне управління житлового забезпечення Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), Свідоцтво видане на підставі наказу від 03.03.2010 року № 105-C/KI, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 220100497 від 13.08.2020 року(том 1, а. с. 14-16).
29.12.2018 року між ОСОБА_6 , який діяв на підставі нотаріально посвідченої довіреності від 18.09.2018 року, від імені ОСОБА_5 та ОСОБА_2 укладено договір купівлі - продажу нерухомого майна, посвідчений 29.12.2018 року Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Баршацьким І.В. та зареєстрований в реєстрі за № 6643, відповідно до умов якого ОСОБА_5 продав, а ОСОБА_2 купила нежитлове приміщення № 15, загальною площею 30 кв.м., за адресою: АДРЕСА_2 (том 1, а.с. 18-19).
Відповідно до п. 2 Договору купівлі - продажу нерухомого майна від 29.12.2018 року, відчужуваний об`єкт належить ОСОБА_5 на підставі свідоцтва про право власності, виданого 24.03.2010 року Головним управлінням житлового забезпечення Виконавчого органу Київської міської ради на підставі наказу від 03.03.2010 року № 105-C/KI, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1628674480000, номер запису про право власності № 27618608.
31.01.2019 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 укладено договір купівлі - продажу нерухомого майна, посвідчений 31.01.2019 року Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Дудкою Ю.А. та зареєстрований в реєстрі за № 67, відповідно до умов якого ОСОБА_2 продала, а ОСОБА_3 купив нежитлове приміщення № 15, загальною площею 30 кв.м., за адресою: АДРЕСА_2 (том 1, а.с. 22-24).
Департамент комунальної власності м. Києва листом від 29.03.2019 року за № 062/06/08-2983 повідомив Київську місцеву прокуратуру № 6 про те, що житловий будинок, розташований на АДРЕСА_2 належить до комунальної власності територіальної громади м. Києва, приватизація нежитлового приміщення № 15, розташованого у вказаному будинку не здійснювалась (том 1, а.с. 34-35).
Комунальне підприємство з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-сервіс» листом від 10.04.2019 року за № 110/908-666 повідомило Київську місцеву прокуратуру № 6 про те, що Головним управлінням житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) наказ від 03.03.2010 року № 105-С/КІ, та свідоцтво про право власності на нежитлове приміщення АДРЕСА_1 не видавись (том 1, а.с. 17). 
06.06.2019 року рішенням державного реєстратора Департаменту комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради Бандура Ю.В. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 31893165 від 31.05.2019 року,право власності на нежитлові приміщення з № 1 по № 4 (група приміщень № 50), підвал, літ. А., загальною площею 28,7 кв.м., за адресою: АДРЕСА_2 , зареєстровано за територіальною громадою м. Києва в особі Київської міської ради, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 373807469 від 11.04.2024 року (том 2, а.с. 138-145).
КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва» листом від 27.08.2019 року за № 432-4133 повідомила Київську місцеву прокуратуру №6 про те, що відповідно до загальнобудинкового плану, виготовленого Київським міським бюро технічної інвентаризації 21.01.1962 року, нежитлове приміщення № 15 площею 30 кв.м., у підвальному поверсі будинку АДРЕСА_5 відсутнє. У підвальному поверсі зазначеного загальнобудинкового плану наявне приміщення № 50 (колишня квартира), загальною площею 28,7 кв.м., яке відповідно до рішення Київської міської ради від 24.05.2012 року № 501/7838, було переведено до розряду нежитлових приміщень. На групу приміщень № 50 загальною площею 28,7 кв.м., житлового будинку АДРЕСА_2 , зареєстровано право комунальної власності за територіальною громадою м. Києва в особі Київської міської ради. На плані, наданому слідчим управлінням, виготовленим ТОВ «Бюро технічної інвентаризації» від 18.07.2018 року, приміщення № 15 візуально є тотожним приміщенню № 50 загальною площею 28,7 кв.м. (том 1, а.с. 27).
Згідно з протоколом огляду місця події від 24.06.2020 року, здійсненим під час досудового розслідування кримінального провадження № 42019101060000145, установлено, що приміщення № 15, на яке зареєстровано право приватної власності та приміщення АДРЕСА_3 , на яке зареєстровано право комунальної власності, є одним і тим самим приміщенням (том 1, а.с. 31-32).
14.07.2020 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 укладено договір купівлі - продажу нерухомого майна, посвідчений 14.07.2020 року Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Терською І.В., та зареєстрований в реєстрі за № 364, відповідно до умов якого ОСОБА_3 продав, а ОСОБА_4 купила нежитлове приміщення № 15, загальною площею 30 кв.м., за адресою: АДРЕСА_2 (том 1, а.с. 25-26).
Згідно з копією свідоцтва про смерть, виданою Чернігівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Чернігівській області 02.05.2019 року, серія НОМЕР_4 встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_5 помер; актовий запис № 1403 (том 2, а.с. 109).
Як визначено у ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно з ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.
Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав і вплив на порушника.
У статті 16 ЦК України визначені загальні способи захисту цивільних прав та інтересів. Ці способи захисту є універсальними для всіх правовідносин та можуть бути застосовані особою для врегулювання спірних правовідносин.
Зокрема, відповідно до ст. 16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.
Водночас, особа, права якої порушено, може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права.
Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від виду та змісту правовідносин, які виникли між сторонами, від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (висновки у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 року у справі № 338/180/17 (пункт 57), від 11.09.2018 року у справі № 905/1926/16 (пункт 40), від 30.01. 2019 року у справі № 569/17272/15-ц, від 11.09.2019 року у справі № 487/10132/14-ц (пункт 89), від 16.06.2020 року у справі № 145/2047/16-ц (пункт 7.23)).
Спосіб захисту права є ефективним тоді, коли він забезпечуватиме поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантуватиме можливість отримати відповідну компенсацію.
Якщо суд дійде висновку, що обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором та/або є неефективним для захисту порушеного права позивача, у цих правовідносинах позовні вимоги останнього не підлягають задоволенню.
Обрання позивачем неналежного способу захисту своїх прав є самостійною підставою для відмови у позові, незалежно від інших встановлених судом обставин.
Вказані висновки неодноразово зазначались у постановах Великої Палати Верховного Суду від 29.09.2020 у справі № 378/596/16-ц, від 15.09.2022 у справі № 910/12525/20, від 19.01.2021 у справі № 916/1415/19, від 02.02.2021 у справі № 925/642/19, від 06.04.2021 у справі № 910/10011/19, від 22.06.2021 у справі № 200/606/18, від 02.11.2021 у справі № 925/1351/19, від 25.01.2022 у справі № 143/591/20, від 23.11.2021 у справі № 359/3373/16-ц.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).
Звертаючись до суду з позовом, прокуратура посилалася на те, що нежитлове приміщення № 15 по вул. Круглоуніверситетській, 13 у Печерському районі м. Києва, площею 30 кв.м., фактично є приміщенням № 50 площею 28,7 кв.м., яке перебуває у комунальній власності територіальної громади міста в особі Київської міської ради та на балансі КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва», проте на підставі підроблених документів вибуло з його власності без його волі.
Статтею 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Згідно ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.
Статтею 386 ЦК України встановлено, що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.
Власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним (ст. 387 ЦК України).
Як визначено у ч. 1 ст. 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.
Як визначено у п. п. 21, 22 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року № 2 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» спір про повернення майна, що виникає з договірних відносин або відносин, пов`язаних із застосуванням наслідків недійсності правочину, підлягає вирішенню відповідно до законодавства, яке регулює ці відносини. У разі коли між особами відсутні договірні відносини або відносини, пов`язані із застосуванням наслідків недійсності правочину, спір про повернення майна власнику підлягає вирішенню за правилами статей 387, 388 Цивільного кодексу України. Якщо власник вимагає повернення свого майна з володіння особи, яка незаконно ним заволоділа, така позовна вимога підлягає розгляду та вирішенню також за правилами статей 387, 388 ЦК України. Якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати це майно з незаконного володіння набувача (ст. ст. 387, 388 ЦК України). Якщо в такій ситуації (саме так обґрунтовано підставу позову) пред`явлений позов про визнання недійсними договорів про відчуження майна, суду під час розгляду справи слід мати на увазі правила, встановлені ст. ст. 387, 388 ЦК України.
Відповідно до правового висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 14.11.2018 року у справі № 183/1617/16, задоволення вимоги про витребування майна з незаконного володіння особи, за якою воно зареєстроване на праві власності, відповідає речово-правовому характеру віндикаційного позову та призводить до ефективного захисту прав власника. У тих випадках, коли має бути застосована вимога про витребування майна з чужого незаконного володіння, вимога власника про визнання права власності чи інші його вимоги, спрямовані на уникнення застосування приписів статей 387 і 388 ЦК України, є неефективними. Власник з дотриманням вимог статей 387 і 388 ЦК України може витребувати належне йому майно від особи, яка є останнім його набувачем, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене до того, як воно потрапило у володіння останнього набувача. Для такого витребування оспорювання правочинів щодо спірного майна і документів, що посвідчують відповідне право, не є ефективним способом захисту права власника.
Аналогічні висновки щодо застосування вказаних норм права викладені у постанові Верховного Суду від 06.07.2022 року у справі № 754/12170/16-ц.
Так, власник майна рішення про відчуження спірного нерухомого майна не приймав, а відповідач-1 у встановленому чинним законодавством порядку право власності на вказане майно не набув, відтак майно вибуло поза волею дійсного власника, що є підставою для його витребування відповідно до ст. 388 ЦК України.
Захист порушених прав особи, що вважає себе власником майна, яке було неодноразово відчужене, можливий шляхом пред`явлення віндикаційного позову до останнього набувача цього майна з підстав, передбачених ст. ст. 387, 388 ЦК України.
Вказане підтверджується правовим висновком Верховного суду України від 17.12.2014 року по справі № 6-140цс14.
Згідно ст. 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Як визначено у ч. ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Відповідно до ст. 78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Згідно ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Оскільки нерухоме майно вибуло з володіння власника поза його волею і наразі перебуває у володінні добросовісного набувача, єдиним ефективним та належним способом захисту є віндикаційний позов (витребування майна), задоволення якого є підставою для внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, тоді як визнання договорів недійсними та скасування державної реєстрації прав на це майно не призведе до повернення майна.
За таких обставин, обраний позивачем спосіб захисту не дозволяє ефективно відновити його права, а відтак суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.
Оскільки суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, то питання щодо розподілу судового збору судом не вирішується. Відповідачем не надано суду доказів на підтвердження понесення судових витрат.
Враховуючи викладене, керуючись ст. 41 Конституції України, ст. ст. 15. 16, 317, 321, 387, 388 Цивільного кодексу України, ст. ст. 3, 4, 12, 13, 19, 76-81, 133-141, 259, 263-265, 273, 353, 354, 355, п.п. 15.5 п. 15 Розділу Перехідні положення Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:
В позові Заступника керівника Київської місцевої прокуратури № 6 (назву змінено на Печерська окружна прокуратура) Володимира Фурмана, який діє в інтересах держави в особі Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про скасування реєстрації права власності та визнання договорів недійсними - відмовити. 
Заходи забезпечення позову, вжиті на підставі ухвали Печерського районного суду м. Києва від 08.04.2021 року, зберігають свою дію до набрання законної сили рішенням суду.
Заступник керівника Київської місцевої прокуратури № 6 (назву змінено на Печерська окружна прокуратура) Володимир Фурман, 01601, м. Київ, бульв. Лесі Українки, 27/2.
Позивач: Київська міська рада (Київська міська державна адміністрація), 01044, м. Київ, Хрещатик, 36, код ЄДРПОУ 22883141.
Відповідач-1: ОСОБА_1 , АДРЕСА_6 , РНОКПП НОМЕР_5 .
Відповідач-2: ОСОБА_2 , АДРЕСА_7 , РНОКПП НОМЕР_6 .
Відповідач-3: ОСОБА_3 , АДРЕСА_8 , РНОКПП НОМЕР_7 .
Відповідач-4: ОСОБА_4 , АДРЕСА_9 , РНОКПП НОМЕР_8 .
Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 
Повний текст судового рішення складений та підписаний 23.06.2025 року.

Суддя І.В. Григоренко