ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Номер провадження 22-ц/821/974/26	Головуючий по 1 інстанції	
Справа №697/2273/24 Категорія: 304090200 	Скирда Б.К. 	
  	Доповідач в апеляційній інстанції	
  	Новіков О.  М. 	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2026 року м. Черкаси 

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів: Новікова О.М., Василенко Л.І., Карпенко О.В., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 20 лютого 2026 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Санфорд Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -
в с т а н о в и в :
У жовтні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Санфорд Капітал» (далі ТОВ «Санфорд Капітал» звернулося до суду із позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Позовні вимоги обгрунтовані тим, що 28 березня 2019 року Публічне акціонерне товариство «Ідея Банк» та ОСОБА_1 уклали угоду №C-001-051917-19-980 про відкриття Кредитної лінії та обслуговування Кредитної картки.
Відповідно до преамбули даної Угоди її підписанням позичальник приєднується до публічної пропозиції банку про укладення Договору комплексного банківського обслуговування (далі - ДКБО), що затверджений розпорядженням банку і розміщений на інтернет-сторінці банку за адресою www.ideabank.ua.
Також в день підписання угоди позичальник надав банку заяву про відкриття поточного рахунку та приєднання до публічної пропозиції – Договору комплексного банківського обслуговування, і приєднання до публічної пропозиції укладення договору про використання аналога власноручного підпису та відтиску печатки банку АТ «Ідея Банк».
Крім того, позичальник власним підписом підтвердив ознайомлення з Тарифами банку на видачу та обслуговування кредитних карток для фізичних осіб – нових клієнтів банку.
Всі вищевказані документи у сукупності складають договірну основу, яка закріплює домовленості банку і позичальника щодо регулювання правовідносин, які виникли між ними і, відповідно до приписів ст.ст. 633, 634 ЦК України, є за своєю суттю публічним договором та договором приєднання.
Таким чином, Угода була підписана позичальником власноручно, а від імені банку Угода була підписна з використанням аналогу власноручного підпису уповноваженої особи банку та відтиску печатки банку, відтворених за допомогою технічного пристрою відповідно до публічної оферти АТ «Ідея Банк».
Згідно з п.1 Угоди банк відкриває клієнту поточний рахунок у валюті гривня, операції за яким можуть здійснюватись за дебетно-кредитною схемою обслуговування з використанням електронного платіжного засобу, та випускає клієнту платіжну картку.
Пунктом 2 Угоди визначено, що банк надає кредит шляхом встановлення відновлювальної кредитної лінії по рахунку на наступних умовах: максимальний ліміт кредитної лінії встановлюється у розмірі 200 000,00 грн; ліміт кредитної лінії, доступний клієнту на момент укладання угоди, становить 7 000,00 грн; процентна ставка за користування коштами кредитної лінії становить 48,00% річних; розмір обов`язкового мінімального платежу встановлюється згідно з тарифами банку та ДКБО.
Відповідно до п. 4 Угоди клієнт ознайомлений з умовами Угоди, ДКБО, Тарифами банку, та іншими умовами обслуговування, які оприлюднені на інтернет-сторінці банку за електронною адресою www.ideabank.ua та які йому роз`яснені, зрозумілі та з якими він цілком згідний.
У пункті 7 сторони погодили, що ця Угода є укладеною з дня підписання сторонами та діє протягом строку кредитування (кредитної лінії), яка складає 1 рік з дати укладення та з можливістю автоматичної пролонгації, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за Угодою.
Отже, банк свої зобов`язання перед клієнтом за Угодою та ДКБО виконав у повному обсязі, відкривши поточний рахунок у валюті гривня та надавши клієнту можливість користуватись кредитними коштами в сумі 7 000,00 грн в межах кредитного ліміту, визначеного Угодою. Клієнт здійснював користування грошовими коштами кредитного ліміту, що відображено у виписці з його рахунку.
Однак, свої зобов`язання за Угодою щодо повернення заборгованості та сплаті відсотків за користування кредитною лінією відповідач виконав лише частково. Згідно виписки по рахунку позичальника за весь строк з моменту укладення Угоди і до моменту звернення з цим позовом позичальник сплатив банку в рахунок погашення основного боргу та сплати процентів лише 835,00 грн. Останній платіж здійснено 16 липня 2019 року. Внаслідок чого у позичальника сформувалась заборгованість перед банком в загальній сумі 18 160,03 грн, що складається з: заборгованості за основним боргом в сумі 7 000,00 грн, заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками 11 160,03 грн.
16 листопада 2023 року між АТ «Ідея Банк» (Клієнт) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «СОНАТІ» (Фактор) був укладений договір факторингу №16/11-23.
Відповідно до п. 2.1. зазначеного договору клієнт відступає фактору, а фактор приймає права вимоги та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату та на умовах, визначених цим Договором.
Пунктом 2.2. договору факторингу №16/11-23 передбачено, що права вимоги, які клієнт відступає фактору за цим договором, відступаються (передаються) в розмірі заборгованості боржників перед клієнтом, та визначені в друкованому Реєстрі боржників (Додаток №2), що підписується сторонами в день укладання цього Договору та в Реєстрі боржників в електронному вигляді (Додаток №1), що надсилається разом з Актом приймання-передачі Реєстру боржників в електронному вигляді (Додаток №3) клієнтом фактору засобами корпоративного зв`язку в день укладання цього Договору. Друкований Реєстр боржників після належного його підписання вважається невід`ємною частиною цього Договору.
Також клієнт і фактор підписали всі додатки до договору факторингу, зокрема і друкований Реєстр боржників. Таким чином, фактор набув право вимоги до боржників за первинними договорами, серед яких і право вимоги до ОСОБА_1 за Угодою про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки № C-001-051917-19-980 від 28 березня 2019 року.
ТОВ «Фінансова компанія «СОНАТІ» (Клієнт) 29 грудня 2023 року уклало з ТОВ «Санфорд Капітал» (Фактор) договір факторингу №29/12-23.
Згідно п. 2.1. цього договору клієнт відступає фактору, а фактор приймає права вимоги та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату та на умовах, визначених цим Договором.
Відповідно до п. 5.1. договору факторингу №29/12-23 права вимоги вважаються такими, що перейшли від клієнта до фактора з моменту підписання сторонами цього Договору.
Таким чином, відповідно до умов договору факторингу №29/12-23 від 29 грудня 2023 року ТОВ «Санфорд Капітал» набуло право вимоги і є поточним кредитором щодо заборгованості боржників за первинними договорами.
Відповідно до Додатку №2 «Друкований Реєстр боржників» до вказаного договору факторингу серед інших, до ТОВ «Санфорд Капітал» перейшло і право вимоги до ОСОБА_1 за Угодою про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки № C-001-051917-19-980 від 28 березня 2019 року.
Відповідно до Довідки-розрахунку заборгованості ОСОБА_1 за Угодою № C-001-051917-19-980 від 28 березня 2019 року, сформованої первісним кредитором (АТ «Ідея Банк»), станом на 16 листопада 2023 року заборгованість боржника/позичальника становить: заборгованість за основним боргом в сумі 7 000,00 грн; заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками в сумі 11 160,03 грн, що разом становить 18 160,03 грн.
Всі нарахування, що відбувались до дати отримання ТОВ «Санфорд Капітал» права грошової вимоги, здійснювались безпосередньо AT «Ідея Банк» станом на день відступлення права вимоги – 16 листопада 2023 року. ТОВ «Санфорд Капітал» та ТОВ «Фінансова компанія «СОНАТІ» не здійснювали жодних додаткових нарахувань, умови кредитного договору в односторонньому порядку не змінювали.
Розмір заборгованості позичальника підтверджується довідкою-розрахунком заборгованості від 16 листопада 2023 року та випискою з рахунку позичальника за період з 28 березня 2019 року по 16 листопада 2023 року.
Позивач зазначив, що ОСОБА_1 , прострочивши узгоджені строки платежів за кредитним договором №C-001-051917-19-980 від 28 березня 2019 року, порушив зобов`язання і має нести відповідальність і сплатити на користь ТОВ «Санфорд Капітал» суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.
Відповідно до п.2.4. Угоди діє індивідуальний порядок внесення суми ОМП, за яким розрахунковою датою є число кожного календарного місяця, яке відповідає числу дня оформлення Угоди. ОМП за попередній розрахунковий період сплачується до останнього операційного дня платіжного періоду. Таким чином, за Угодою, клієнт зобов`язаний був сплачувати обов`язковий мінімальний платіж не пізніше 20 числа кожного чергового місяця. Згідно до п.11.21 ДКБО якщо на кінець останнього операційного (банківського) дня платіжного періоду (з врахуванням умов індивідуального порядку внесення суми обов`язкового мінімального платежу), клієнт не здійснив сплати суми обов`язкового мінімального платежу та суми несанкціонованої заборгованості (в разі її наявності), банк вважає таку несплачену суму обов`язкового мінімального платежу та суму несанкціонованої заборгованості (у разі її наявності) простроченою заборгованістю клієнта за кредитом на наступний операційний (банківський) день банку, що йде за останнім операційним днем платіжного періоду. За повне або часткове прострочення сплати обов`язкового платежу / несанкціонованої заборгованості клієнт зобов`язаний сплатити на користь банку плати в розмірі, вказаному в діючих Тарифах, Угоді та/або цьому Договорі.
Таким чином, з урахуванням того, що остання видаткова операція за БПР клієнта здійснена за рахунок кредитного ліміту відбулась 31 липня 2019 року, то останній платіжний період для внесення ОМП сплив 28 серпня 2019 року. З цієї дати вся заборгованість позичальника є простроченою. Починаючи з цієї дати і до моменту відступлення прав за вказаним зобов`язанням (16 листопада 2023 рік) банк не проводив нарахування процентів на заборгованість, штрафних санкцій та пені.
Беручи до уваги приписи п.18 Прикінцевих і перехідних положень ЦК України поточний кредитор має право правомірно нарахувати і вимагати сплати індексу інфляції та трьох процентів річних від простроченої суми за період починаючи з наступного дня з дати закінчення строку дії кредитного договору 29 серпня 2019 року і до 23 лютого 2022 року включно.
Таким чином, додатково до суми боргу та процентів, що були нараховані протягом строку дії кредитного договору відповідно до його умов, ОСОБА_1 має також сплатити: інфляційні втрати в сумі 3 710,24 грн; три проценти річних в сумі 1 358,27 грн за період з 29 серпня 2019 року по 23 лютого 2022 року.
Керуючись такими доводами, позивач просив суд стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Санфорд Капітал» суму заборгованості в розмірі 23 228,54 грн, суму сплаченого судового збору в розмірі 2 422,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5 200,00 грн.
Рішенням Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 20 лютого 2026 року позов ТОВ «Санфорд Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Санфорд Капітал» суму заборгованості в розмірі 22 478,34 грн, яка складається з: заборгованості за основним боргом в сумі 7 000,00 грн; заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками в сумі 11 160,03 грн; інфляційні втрати в сумі 3 279,10 грн; три проценти річних в сумі 1 039,21 грн. В іншій частині позовних вимог відмовлено. Сплачений ТОВ «Санфорд Капітал» судовий збір у розмірі 2 344,16 грн компенсовано за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Ухвалюючи рішення, суд врахував, що підписання угоди № С-001-051917-19-980 про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки від 28 березня 2019 року свідчить про те, що відповідачу всі умови даної угоди (договору) цілком зрозумілі і він вважає їх справедливими по відношенню до нього. Оскільки відповідач підтвердив свою згоду та погодився з усіма умовами вищевказаної угоди (договору), тарифів, підписавши їх, а тому зазначені умови були прочитані, з якими погодилися сторони.
В оскаржуваному судовому рішення судом першої інстанції зазначено, що кредитор повинен довести виконання ним своїх обов`язків за кредитним договором, а саме надання грошових коштів (кредиту) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник - повернення грошових коштів у розмірі та на умовах, визначених договором.
У контексті такої позиції судом враховано, що належним та допустимим доказом на підтвердження виконання АТ «Ідея Банк» обов`язку з надання кредитних коштів ОСОБА_1 є виписка по рахунку, яка надана позивачем до суду і наявна в матеріалах справи, та містить інформацію щодо всіх здійснених відповідачем платіжних операцій, свідчить про користування ОСОБА_1 кредитними коштами та часткову сплату заборгованості за договором, що підтверджує факт укладення кредитного договору.
Суд врахував, що доказів того, що персональні дані відповідача (копія паспорта громадянина України, РНОКПП), були використані неправомірно для укладення кредитного договору від його імені, до суду не надано. Також звернув увагу на те, що відповідач до правоохоронних органів із відповідною заявою щодо вчинення відносно нього шахрайських дій не звертався, як і не оскаржував правомірність укладеного договору.
На підставі виписки по рахунку відповідача, а також наданого позивачем розрахунку, судом з достовірністю встановлено наявність заборгованості в ОСОБА_1 в розмірі 18 160,03 грн.
Стосовно позовних вимог позивача в частині нарахованих інфляційних втрат на кредитну заборгованість в розмірі 3 710,24 грн, 3% річних від простроченої суми зобов`язання в сумі 1 358,27 грн, судом врахована необхідність нарахування позикодавцем у період дії договору відсотків за правомірне користування кредитними коштами в межах строку дії договору за період з 29 серпня 2019 року по 28 березня 2020 року. Після закінчення строку дії договору боржник несе відповідальність на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України, зокрема інфляційні втрати та 3 % річних, які за період з 29 березня 2020 року по 22 лютого 2024 року на прострочену суму боргу 18 160,03 грн за розрахунком суду складають 1 039,21 грн відсотків та 3 279,10 грн збитків від інфляції. Таким чином, судом проведено власний розрахунок та частково задоволено вимоги позивача у цій частині.
В частині переходу права вимоги за кредитним договором від первісного кредитора до позивача суд врахував, що на підтвердження переходу права вимоги ТОВ «Санфорд Капітал» надав суду належним чином засвідчені докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Крім того, суд зауважив, що договори факторингу відповідачем в судовому порядку не оскаржувались, є чинними, а отже право вимоги за договорами перейшло до ТОВ «Санфорд Капітал» на законних підставах. Такі договори факторингу сторонами не розривались, тому підлягають до виконання і такі мають правове значення для відповідача в частині погашення заборгованості на користь нового кредитора.
В частині доводів відповідача щодо неповідомлення останнього про перехід прав вимоги до нових кредиторів суд виснував, що відповідач ОСОБА_1 несе відповідальність за неналежне виконання зобов`язання за кредитним договором перед новим кредитором ТОВ «Санфорд Капітал» у тому ж обсязі, що і перед первісним кредитором. За позицією суду неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі.
Щодо розподілу судових витрат то суд визнав ОСОБА_1 звільненим від сплати судового збору, а із врахуванням того, що позивач не надав жодних належних та допустимих доказів на підтвердження понесених витрат на допомогу позивачу саме в цій цивільній справі про стягнення заборгованості з боржника ОСОБА_1 , тому вимогу про стягнення витрат на правову допомогу залишив без задоволення.
Не погоджуючись із вказаним рішення суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на те, що судом неповно встановлено обставини справи, неправильно застосовано норми матеріального права та порушено норми процесуального права, не враховано правові позиції, викладені у постановах Верховного Суду, внаслідок чого ухвалено незаконне та необгрунтоване рішення, просить рішення скасувати та в задоволенні позову ТОВ «Санфорд Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити. 
Апелянт зазначає, що матеріали справи не містять жодних доказів того, що відповідач здійснював перехід на сайт банку, ознайомлювався з відповідними документами або підтверджував свою згоду з ними. Отже, позивачем не доведено факту приєднання відповідача до умов та тарифів банку.
Також скаржник вказує, що матеріали справи не містять первинних документів, які підтверджують фактичне надання кредитних коштів відповідачу, зокрема меморіальних ордерів, платіжних доручень, заяв на видачу готівки або інших документів, що відповідають вимогам нормативно-правових актів НБУ. Натомість позивачем надано лише виписку по рахунку, яка не містить ознак первинного бухгалтерського документа та не підтверджує факту зарахування або отримання відповідачем кредитних коштів. Таким чином, надана позивачем виписка по рахунку не може бути належним та допустимим доказом у розумінні статей 76-78 ЦПК України.
На переконання ОСОБА_1 матеріали справи не містять належних та допустимих доказів укладення між сторонами кредитного договору у письмовій формі, встановлення відповідачу кредитного ліміту, видачу відповідачу платіжної картки, відкриття банківського рахунку на ім`я відповідача, фактичного надання кредитних коштів відповідачу, отримання відповідачем таких коштів, належного документального підтвердження руху кредитних коштів, що свідчить про недоведеність позивачем факту існування кредитного зобов`язання між сторонами.
Скаржник звертає увагу апеляційного суду на тому, що у матеріалах справи відсутній договір комплексного банківського обслуговування, чинні на момент укладення угоди тарифи банку, будь-які докази того, що відповідач ознайомився із відповідними документами на сайті банку, а без цих документів не можливо встановити порядок нарахування відсотків, черговість погашення вимог та інші фінансові зобов`язання відповідача. Відсутність цих доказів унеможливлює перевірку правомірності вимог позивача, що ставить під сумнів обгрунтованість позову.
Окремо зазначає, що суд безпідставно погодився із наданим розрахунком позивача, який не розкриває порядку формування заявленої до стягнення суми. При цьому, суд не навів власного розрахунку заборгованості, не перевірив порядок нарахування відсотків, не встановив періоди нарахування та не перевірив підстави виникнення заявленої до стягнення заборгованості. Тому суд першої інстанції неправомірно погодився з розміром нарахованих відсотків у сумі 11 160,03 грн, не перевіривши законності їх нарахування та порядку обчислення. 
Між іншим, скаржник не погоджується з висновками суду щодо нібито виконання умов договору, оскільки суд спирався на спірну виписку, яка не може розглядатися як доказ укладення або виконання договору.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 наголошує на тому, що суд першої інстанції дійшов передчасного та необгрунтованого висновку про наявність у позивача права вимоги за спірним кредитним договором. У цій частині апелянт зазначає, що матеріали справи не містять доказів передачі фінансування за договорами факторингу, належність інформації про відповідача з реєстру боржників саме до вказаних договорів факторингу, ставить під сумнів цілісність договорів факторингу №16/11-23 від 16 листопада 2023 року та №29/12-23 від 29 грудня 2023 року та витягів з реєстру боржників до цих договорів.
Також скаржник звертає увагу суду на те, що новими кредиторами не було повідомлено боржника про відступлення права вимоги, тому позивачем не доведено, що відповідач був належним чином повідомлений про зміну кредитора.
Крім того, ОСОБА_1 наголошує на тому, що він є учасником бойових дій та має право на пільги. Наполягає на тому, що, незважаючи на те, що спір стосується кредитних правовідносин, він пов`язаний із захистом прав ветерана війни, зокрема його права на справедливий судовий розгляд та недопущення надмірного фінансового тягаря, відповідно він має право на звільнення від сплати судового збору на всіх стадіях розгляду справи. 
У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «Санфорд капітал» просить апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 20 лютого 2026 року залишити без задоволення, а рішення суду – без змін.
Крім того, просить вирішити питання щодо розподілу судових витрат позивача, яким стягнути з відповідача понесені в суді апеляційної інстанції ТОВ «Санфорд Капітал» витрати на професійну правничу допомогу адвоката в сумі 3 000,00 грн.
На спростування доводів апелянта позивач зазначає про безпідставність, необґрунтованість апеляційної скарги, відсутність належних доводів щодо незаконності чи необґрунтованості рішення суду першої інстанції. Зауважує, що аргументи скарги зводяться до повторення заперечень, які вже були предметом дослідження суду.
За правилами ч.1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи. Як вбачається зі змісту позовної заяви, предметом позову є вимоги про стягнення 23 228,54 грн. За таких обставин апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч.13 ст. 7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія суддів доходить наступних висновків.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Статтею 263 ЦПК України передбачено, що законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч. 4 ст. 263 ЦПК України).
Рішення суду першої інстанції не повінісю відповідає зазначеним вище вимогам.
Відповідно до ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Статтею 203 ЦК України визначено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.
За змістом статей 205, 207 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Згідно зі ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Статтею 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін в формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склались на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, 28 березня 2019 року між АТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 укладено угоду № С-001-051917-19-980 про відкриття Кредитної лінії та обслуговування Кредитної картки, відповідно до якої сторони уклали дану угоду про відкриття відновлювальної кредитної лінії, обслуговування кредитної картки та приєднання клієнта до публічної пропозиції укладення договору (оферта), яка діє згідно з умовами Договору комплексного банківського обслуговування, що затверджений розпорядженням банку із усіма змінами та доповненнями до нього, діюча редакція якого розміщена в загальнодоступному місці в банку та на Інтернет-сторінці банку за електронною адресою www.ideabank.ua. Тарифи, Угода та Заява про відкриття поточного рахунку та приєднання до публічної пропозиції – Договору комплексного банківського обслуговування, і приєднання до публічної пропозиції укладення договору про використання аналога власноручного підпису та відтиску печатки банку АТ «Ідея Банк» (оферта) є невід`ємними частинами ДКБО. (а.с.170, т.1).
В день підписання угоди ОСОБА_1 підписав заяву про відкриття поточного рахунку та приєднання до публічної пропозиції – Договору комплексного банківського обслуговування (ДКБО), і приєднання до публічної пропозиції укладення договору про використання аналогу власноручного підпису та відтиску печатки банку АТ «Ідея Банк» (оферта) до Угоди № С-001-051917-19-980 (а.с.47, т.1).
У вказаній заяві визначено: «Особа, яка відкриває рахунок ОСОБА_1 . Ідентифікаційний номер НОМЕР_1 Паспорт: серія НОМЕР_2 виданий Канівським МРС УМВС України в Черкаській обл. Прошу відкрити мені поточний рахунок у гривні на моє ім`я ОСОБА_1 в АТ «Ідея Банк» та приєднати його до обслуговування в пакеті Card Blanche White Cross+ ID INS. Доручаю банку відкрити рахунок відповідно до обраного Пакету послуг і підтверджую свою згоду з умовами і Тарифами Банку та зобов`язуюсь їх виконувати».
Крім того, ОСОБА_1 також підписав Тарифи Банку на видачу та обслуговування кредитних карток для фізичних осіб – існуючих клієнтів банку, умовами яких визначений: межі кредитного ліміту, відсоткова ставка за використання кредитного ліміту, розмір мінімального платежу, загальні тарифи по платіжних карток «Card Blanche White(Cross+) INA ID, відсоткові штрафи пені та штрафів, послуги страхування та сукупна вартість кредиту. (а.с.48, т.1).
Відповідно до п.1 угоди № С-001-051917-19-980 Банк відкриває клієнту в рамках банківського продукту Card Blanche White Cross+ ID INS поточний рахунок НОМЕР_3 у валюті гривня, операції за яким можуть здійснюватися за дебетно-кредитною схемою обслуговування з використанням електронного платіжного засобу, що буде використовуватись в рамках цієї угоди та ДКБО, та випускає клієнту платіжну картку MasterCard.
У п.2 зазначеної Угоди визначено, що банк надає клієнту кредит шляхом встановлення відновлювальної кредитної лінії по рахунку на наступних умовах:
п.2.1. Максимальний ліміт кредитної лінії встановлюється у розмірі 200 000,00 грн;
п.2.2. Ліміт кредитної лінії, доступний клієнту на момент укладення угоди, становить 7 000,00 грн та може бути змінений в межах встановленого угодою максимального ліміту кредитної лінії за ініціативою банку, про що буде повідомлено клієнта додатково;
п.2.3. Процентна ставка за користування коштами кредитної лінії становить 48,00% річних.
Повернення заборгованості та сплата відсотків за користування кредитною лінією та/або інших платежів за угодою та ДКБО в т.ч. черговість погашення вимог банку здійснюватимуться згідно умов ДКБО, а також відповідно до тарифів, які розміщені на сайті банку за адресою www.ideabank.ua (п.3 угоди).
Відповідно до п.4 угоди, підписанням угоди клієнт підтверджує, що:
- ознайомлений з паспортом споживчого кредиту, реальною річною процентною ставкою та з загальною вартістю кредитної лінії, а саме – реальна річна процентна ставка складає 82,59%. Загальна вартість кредитної лінії складає 591,58 грн. за кожні 1 000,00 грн. з 10 000,00 грн. кредитної лінії здійснивши безготівкову торгівельну операцію та якщо клієнт погашає дану заборгованість щомісячно в розмірі обов`язкового мінімального платежу, а залишок заборгованості в кінці строку, вказані показники діють за умови своєчасного погашення клієнтом грошових зобов`язань за угодою, за дії процентної ставки, вказаної в п.2.3. Угоди;
- розуміє суть і принципи визначення процентної ставки, усвідомлює ризики, які випливають із змінної частини ставки протягом всього строку кредитування, і погоджується на ці ризики;
- ознайомлений з умовами Угоди, ДКБО, Тарифами банку та іншими умовами обслуговування які оприлюднено на інтернет-сторінці банку (www.ideabank.ua), та які йому роз`яснені, зрозумілі та з якими він цілком згідний;
- доручає банку здійснювати договірне списання грошових коштів з рахунків клієнта в порядку та на умовах, передбачених діючим ДКБО. Банк за дорученням клієнта здійснює договірне списання грошових коштів, у тому числі, за рахунок наданого кредиту в рамках кредитної лінії, на користь страхових компаній (у разі укладення відповідних договорів страхування), з якими клієнтом укладено, або у подальшому будуть укладено договори страхування за однією із програм, зазначених у діючих тарифах;
- розуміє відповідальність за надання недостовірної інформації і заявляє та гарантує, що уся інформація, відомості та документи (у тому числі ті, що містяться в даній угоді та кредитній справі клієнта банку), які повідомлені та надані ним банку з метою одержання кредиту, є достовірними і відповідають дійсності; кредит одержується ним на поточні потреби та не пов`язаний із підприємницькою діяльністю; банк перед укладенням угоди повідомив йому в належній формі в повному обсязі інформацію, передбачену законодавством України, зазначена інформація йому відома та зрозуміла, він ознайомився з тарифами банку і згоден з ними; належний йому примірник оригіналу даної угоди йому вручено банком при підписанні даної угоди; умови даної угоди та ДКБО він вважає справедливими і такими, що відповідають його інтересам послуги банку пов`язані з отриманням кредиту отримав у повному обсязі та задоволений погоджується з ними;
- погоджується і розуміє, що самостійно несе всі ризики, пов`язані з тим, що направлена банком інформація стане доступною третім особам;
- немає жодного рішення, не була вчинена жодна дія з боку державних, судових або інших органів, яка може негативно вплинути на клієнта, у тому числі на його діяльність або фінансові можливості;
- перед укладенням цієї угоди ознайомлений з інформацією, необхідною для отримання кредиту, викладеною в паспорті споживчого кредиту із порівнянням різних пропозицій банку, з метою прийняття обгрунтованого рішення щодо укладення договору.
Відповідно до п. 5 даної Угоди, відповідальність сторін за неналежне виконання угоди вказана у ДКБО, при цьому пеня за невиконання грошових зобов`язань за угодою не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, та не може бути більшою за 15 відсотків суми простроченого платежу, а сукупна сума неустойки (штраф, пеня), нарахована за порушення зобов`язань за цією угодою не може перевищувати половини суми, одержаної клієнтом за угодою. Клієнт, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу банку зобов`язаний оплатити суму заборгованості з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми (п. 5.1 Угоди).
Відповідно до п. 7 Угоди, сторони погодились, що ця угода є укладеною з дня її підписання сторонами та діє протягом строку кредитування (кредитної лінії), який складає 1 рік з дати укладення та з можливістю автоматичної пролонгації, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за угодою. Після спливу строку кредитування. Він може щоразу продовжуватися на такий самий строк (за ініціативою банку). Датою початку нового строку дії кредитної лінії вважається дата, наступна за датою закінчення попереднього строку дії кредитної лінії. При цьому клієнт доручає банку переглядати/змінювати тарифи (в тому числі розміри процентних ставок) при кожній пролонгації строку дії кредитної лінії та встановлювати їх у розмірах, що будуть чинними в банку для відповідного продукту на дату виконання банком такої пролонгації, на весь новий строк дії кредитної лінії.
Таким чином, шляхом підписанням відповідачем 28 березня 2019 року заяви про відкриття поточного рахунку та приєднання до публічної пропозиції договору комплексного банківського обслуговування, і приєднання до публічної пропозиції укладення договору про використання аналогу власноручного підпису та відтиску печатки банку АТ «Ідея Банк», а також тарифів банку на видачу та обслуговування кредитних карток для фізичних осіб, угоди № С-001-051917-19-980 від 28 березня 2019 року, між банком та ОСОБА_1 було укладено договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб в АТ «Ідея Банк». Таким чином, своїми підписами сторони письмово підтвердили та закріпили те, що вони діяли свідомо, були вільні в укладенні договору, вільні у виборі контрагента та умов договору, що вірно враховано судом першої інстанції.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).
Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
У частині першій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
З виписки з рахунку вбачається, що ОСОБА_1 частково виконував свої зобов`язання та здійснював часткове погашення заборгованості, а саме 07 червня 2019 року на суму 295,00 грн, 21 червня 2019 року на суму 145,00 грн, 16 липня 2019 року на суму 395,00 грн, що свідчить про те, що відповідач користувався кредитними коштами та частково сплачував заборгованість за договором, підтверджує факт укладення кредитного договору та наявність між сторонами кредитних зобов`язань, умови яких визначені у підписаних ОСОБА_1 вищезазначених документах.
У постанові Верховного Суду від 30 червня 2023 року в справі №274/7221/19 (провадження №61-1513св23) зазначено, що доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з цим Законом підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.
Згідно з пунктами 61, 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року №75 (яке є чинним на час вирішення справи судом апеляційної інстанції), форма клієнтських рахунків затверджується банком самостійно залежно від можливостей програмного забезпечення. Клієнтські рахунки та виписки з них мають містити такі обов`язкові реквізити: номер клієнтського рахунку; дату здійснення останньої (попередньої) операції; дату здійснення поточної операції; код Єдиного ідентифікатора Національного банку України (далі - ID НБУ) банку, у якому відкрито рахунок; код валюти; сума вхідного залишку за рахунком; код ID НБУ банку-кореспондента; номер рахунку кореспондента; номер документа; суму операції (відповідно за дебетом або кредитом); сума оборотів за дебетом та кредитом рахунку; суму вихідного залишку. Виписки з клієнтських рахунків є підтвердженням виконаних за операційний день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.
Згідно з довідкою-розрахунком заборгованості станом на 16 листопада 2023 року ОСОБА_1 має заборгованість за кредитним договором № С-001-051917-19-980 від 28 березня 2019 року в розмірі 18 160,03 грн, з яких: 7 000,00 грн – заборгованість за основним боргом, 11 160,03 грн – заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками (а.с.44).
Крім того, позивачем наданий розрахунок інфляційних втрат та 3% від суми боргу за період з 29 серпня 2019 року по 23 лютого 2022 року (а.с. а.с. 57-59, т.1).
Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 02 жовтня 2020 року у справі №911/19/19 зазначив, що суд має з`ясовувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі, якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то суд, з урахуванням конкретних обставин справи, самостійно визначає суми нарахувань, які підлягають стягненню, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання, та зазначеного позивачем максимального розміру стягуваних сум нарахувань. Якщо з поданого позивачем розрахунку неможливо з`ясувати, як саме обчислено заявлену до стягнення суму, суд може зобов`язати позивача подати більш повний та детальний розрахунок. При цьому суд в будь-якому випадку не позбавлений права зобов`язати відповідача здійснити і подати суду контррозрахунок (зокрема, якщо відповідач посилається на неправильність розрахунку, здійсненого позивачем).
До аналогічного висновку щодо необхідності доведення позивачем розміру заборгованості дійшов Верховний Суд у постановах від 27 березня 2019 року у справі №334/1746/15-ц, від 01 лютого 2023 року у справі №199/7014/20.
Колегія суддів звертає увагу, що наданий позивачем розрахунок суми боргу та нарахованих відсотків в межах строку кредитування станом на 16 листопада 2023 року не є розгорнутим, оскільки не містить повної інформації по нарахуванню заборгованості, зокрема строків та суми кредитування, процентної ставки, періоду розрахунку, сама таблиця розрахунку не містить колонок щодо дати транзакцій, сум погашення, суми нарахування та погашення окремих видів кредитних нарахувань, а саме по тілу кредиту, по відсоткам, по комісії, а також залишок та перенесення на прострочку сум нарахувань та інша розгорнута інформація по заборгованості. 
Проте, в сукупності із наданою випискою по рахунку такий розрахунок дає можливість встановити розмір загальної заборгованості відповідача за кредитом щодо основної суми боргу та нарахованих відсотків за користування кредитними коштами у межах строку, визначеного умовами договору.
Колегія суддів апеляційного суду вважає, що позивач у справі надав докази і довів факт виконання кредитодавцем ПАТ «Ідея Банк» своїх зобов`язань перед ОСОБА_1 , які виникли на підставі кредитного договору С-001-051917-19-980 від 28 березня 2019 року. Натомість відповідач, який заперечував цю обставину, жодних доказів на її спростування не надав, хоча мав можливість надати суду докази наявності або відсутності у нього відповідної платіжної картки та здійснення або нездійснення зарахуванні коштів за вказаною транзакцією.
Заперечуючи щодо задоволення позовних вимог, відповідач, всупереч вимогам ч. 1 ст. 81 ЦПК України, не надав належних та допустимих доказів на підтвердження виконання ним зобов`язань за кредитними договорами щодо повернення кредитних коштів та сплати відсотків за користування кредитними коштами в повному обсязі, а також - відсутності у нього заборгованості за кредитними договорами, чи наявної заборгованості в іншому розмірі.
З огляду на позиції сторін у справі, наявність належних та допустимих доказів існування кредитних правовідносин між сторонами, доказів належного виконання позикодавцем зобов`язань за кредитним договором та невиконання взятих на себе обов`язків позичальника (сплати кредиту та процентів за користування ним), висновок суду першої інстанції про доведеність обов`язку відповідача щодо сплати основного боргу у розмірі 7 000,00 грн та заборгованості по відсоткам за користування кредитними коштами у розмірі 11 160,03 на загальну суму 18 160,03 є обґрунтованим.
Доводи апеляційної скарги про те, що матеріалами справи не доведено перехід права вимоги від АТ «Ідея Банк» до ТОВ «Фінансова компанія «СОНАТІ», та в подальшому до ТОВ «Санфорд Капітал», що позбавляє позивача процесуальної підстави для стягнення боргу, колегія суддів не приймає до уваги, з огляду на наступне.
Згідно пункту 1 частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Відступлення права вимоги за своєю суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором.
За статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.
За приписами частини 1 статті 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором (частина перша статті 519 ЦК України).
Положенням ст. 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.
Як вірно встановлено судом першої інстанції, 16 листопада 2023 року між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «ФК «СОНАТІ» укладений договір факторингу № 16/11-23, відповідно до умов якого, АТ «Ідея Банк» відступає ТОВ «ФК «СОНАТІ», а ТОВ «ФК «СОНАТІ» приймає права вимоги та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження АТ «Ідея Банк» за плату та на умовах, визначених цим договором (а.с.9-15, т.1).
Відповідно до п. 2.2. договору факторингу № 16/11-23 від 16 листопада 2023 року, права вимоги, які клієнт відступає фактору за цим договором, відступаються (передаються) в розмірі заборгованості боржників перед клієнтом, та визначені в друкованому Реєстрі боржників (Додаток № 2), що підписуються сторонами в день укладення цього договору та в Реєстрі боржників в електронному вигляді (Додаток № 1), що надсилається разом з Актом приймання-передачі Реєстру боржників в електронному вигляді (Додаток № 3) клієнтом фактору в електронному вигляді засобами корпоративного зв`язку у день укладення цього договору. Друкований Реєстр боржників після належного його підписання вважається невід`ємною частиною цього договору.
Відповідно до платіжної інструкції в національній валюті № 566 від 17 жовтня 2023 року та платіжної інструкції в національній валюті № 608 від 17 листопада 2023 року, ТОВ «ФК «СОНАТІ» перерахувало АТ «Ідея Банк» кошти в сумі 200 000,00 грн. як сплату гарантійного внеску згідно Договору про участь у торгах б/н від 17 жовтня 2023 року та 2 795 777,00 грн. як фінансування відступлення прав вимоги згідно Договору факторингу № 16/11-23 від 16 листопада 2023 року (а.с.18 – 18-зворот, т.1).
Відповідно до Друкованого Реєстру боржників № 1 до Договору факторингу № 16/11-23 від 16 листопада 2023 року, ТОВ «ФК «СОНАТІ» набуло право вимоги до ОСОБА_1 за договором № С-001-051917-19-980 від 28 березня 2019 року у розмірі 18 160,03 грн, з яких: 7 000,00 грн – заборгованість за основним боргом, 11 160,03 грн – заборгованість за відсотками (а.с.16-17, 147-160, т.1).
29 грудня 2023 року ТОВ «ФК «СОНАТІ» уклало з ТОВ «Санфорд Капітал» договір факторингу № 29/12-23, за умовами якого ТОВ «ФК «СОНАТІ» відступає ТОВ «Санфорд Капітал», а ТОВ «Санфорд Капітал» приймає права вимоги та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «ФК «СОНАТІ» за плату та на умовах, визначених цим договором (а.с.19-25, т.1).
Відповідно до п. 2.2. Договору факторингу № 29/12-23 від 29 грудня 2023 року, права вимоги, які клієнт відступає фактору за цим договором, відступаються (передаються) в розмірі 201 460 702,30 грн, що складає розмір заборгованості боржників перед клієнтом, та визначені в друкованому Реєстрі боржників (Додаток № 2), що підписується сторонами в день укладення цього договору та в Реєстрі боржників в електронному вигляді (Додаток № 1), що надсилається разом з Актом приймання-передачі Реєстру боржників в електронному вигляді (Додаток № 3) клієнтом фактору в електронному вигляді засобами корпоративного зв`язку в день укладення цього договору. Друкований Реєстр боржників після належного його підписання вважається невід`ємною частиною цього договору.
Відповідно до платіжних інструкцій в національній валюті № 13 від 29 грудня 2023, № 1 від 28 грудня 2024 року, № 3 від 29 лютого 2024 року, № 4 від 29 лютого 2024 року, № 5 від 29 лютого 2024 року, ТОВ «Санфорд Капітал» перерахувало ТОВ «ФК «СОНАТІ» кошти в сумі 30 000,00 грн, 500 000,00 грн, 1 900 000,00 грн, 403 447,18 грн та 100 000,00 грн згідно з договором факторингу № 29/12-23 від 29 грудня 2023 року (а.с.28-30, т.1).
Відповідно до Витягу з друкованого реєстру боржників № 1, що є додатком до договору факторингу № 29/12-23 від 29 грудня 2023 року, ТОВ «Санфорд Капітал» набуло право вимоги до ОСОБА_1 за договором № С-001-051917-19-980 від 28 березня 2019 року у розмірі 18 160,03 грн, з яких: 7 000,00 грн – заборгованість за основним боргом, 11 160,03 грн – заборгованість за відсотками (а.с.31, т.1).
Таким чином, доводи апеляційної скарги щодо недоведеності переходу права вимоги за кредитними договорами від Акціонерного товариства «Ідея Банк» до ТОВ «СОНАТІ», а в подальшому до ТОВ «Санфорд Капітал» спростовуються матеріалами справи, зокрема долученим до матеріалів справи чинними договорами факторингу, витягами з реєстру боржників та платіжними інструкціями, які за відсутності доказів виконання кредитних зобов`язань позичальником є належними та достатніми доказами на підтвердження переходу права вимоги до боржника ОСОБА_1 за кредитним договором С-001-051917-19-980 від 28 березня 2019 року.
Враховуючи, що відповідач не оспорював та не надав суду належних, допустимих і достовірних доказів, які б свідчили про недійсність переданих вимог, в силу прямого припису статті 204 ЦК України, їх правомірність презюмується.
Отже, долучені до справи договір факторингу № 16/11-23 від 16 листопада 2023 року, укладений між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «СОНАТІ», та договір факторингу № 29/12-23 від 29 грудня 2023 року, укладений між ТОВ«Фінансова компанія «СОНАТІ» та ТОВ «Санфорд Капітал», за якими право вимоги до ОСОБА_1 перейшло до позивача, є чинними, їх дійсність ніким не оспорено, а тому і підлягають до виконання.
За вказаних обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідач не виконав взяті на себе зобов`язання за кредитним договором та в добровільному порядку у строки, передбачені в договорі, отримані в кредит кошти не повернув, тому повинен нести відповідальність щодо сплати основної суми боргу, відсотків за користування кредитними коштами та відповідальність на підставі ст. 625 ЦК України із вірно проведеним судом розрахунком щодо періоду такого нарахування.
Крім того, районний суд вірно виснував, що факт неповідомлення боржника про уступку права вимоги новому кредитору за умови невиконання боржником грошового зобов`язання жодному з кредиторів не є підставою для звільнення боржника від виконання зобов`язань.
За своїм змістом усі доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди з наданою судом першої інстанції оцінкою зібраних у справі доказів та встановлених на їх підставі обставин, в той же час доказів на спростування встановлених судом першої інстанції обставин апелянтом до апеляційної скарги не надано.
Разом з тим, правильно вирішивши спір по суті щодо обгрунтованості позовних вимог ТОВ «Санфорд Капітал» та ухваливши рішення про їх часткове задоволення, суд помилково вважав відповідача особою, на яку розповсюджуються приписи п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» у даній справі.
Згідно з пунктом 13 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності, Герої України – у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав.
Вирішуючи питання про стягнення судового збору з особи, яка має статус учасника бойових дій (прирівняної до нього особи), для правильного застосування пункту 13 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», суд має враховувати предмет та підстави позову; перевіряти чи стосується така справа захисту прав цих осіб з урахуванням положень статей 12, 22 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (див., зокрема, висновки у постановах Великої Палати Верховного Суду від 9 жовтня 2019 року у справі № 9901/311/19 (провадження № 11-795заі19) і від 12 лютого 2020 року у справі № 545/1149/17 (провадження № 14-730цс19)).
ОСОБА_1 є відповідачем у справі про стягнення заборгованості за кредитним договором, справа не стосується захисту його прав як учасника бойових дій.
Таким чином, апеляційний суд не вбачає підстав для звільнення відповідача від відшкодування судового збору в порядку розподілу судових витрат у порядку ст. 141 ЦПК України пропорційно до задоволених вимог позивача.
За таких обставин рішення Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 20 лютого 2026 року в частині розподілу судового збору у зв`язку із порушенням норм процесуального права відповідно до ст. 376 ЦПК України слід скасувати, стягнувши із відповідача на користь позивача 2 344, 16 грн сплаченого ТОВ «Санфорд Капітал» судового збору пропорційно до задоволених позовних вимог товариства.
В решті суд першої інстанції правильно визначився з правовідносинами, що виникли в даному випадку та застосував закон, що їх регулює. За наслідком апеляційного перегляду порушень матеріального чи процесуального закону судом першої інстанції не встановлено.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що постановлене у справі судове рішення є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування в оскаржуваній частині за наведеними у скарзі доводами колегія суддів не вбачає.
У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача просить суд стягнути з ОСОБА_1 судові витрати з оплати правової допомоги у розмірі 3 000,00 грн в суді апеляційної інстанції.
На підтвердження понесених судових витрат у матеріалах справи міститься договір про надання правничої допомоги від 01 квітня 2024 року (а.с. 32-35, т.1), акт приймання-передачі послуг з правничої допомоги №7 від 31 березня 2026 року до договору від 01 квітня 2024 року, ордер на надання правничої допомоги ТОВ «Санорд Капітал» адвокатом Маслюженко М.П. у всіх місцевих загальних судах, апеляційних судах та Верховному Суді, копія свідоцтва серії ДП №3332 про право на заняття адвокатською діяльністю.
Згідно з актом приймання-передачі послуг з правничої допомоги сторони підтвердили складання, підписання та подання відзиву на апеляційну скаргу на рішення у справі №697/2273/24 щодо боржника ОСОБА_1 на вказану суму. 
Отже, стороною позивача підтверджено документально, що позивачем дійсно були понесені витрати на правничу допомогу під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції, а загальний розмір таких витрат складає 3 000,00 грн, що підтверджено належними та допустимими доказами.
Разом з тим, колегія суддів звертає увагу на те, що правова допомога позивачу у суді апеляційної інстанції полягала у підготовці та поданні відзиву на апеляційну скаргу відповідача, не потребувала значного обсягу часу та не вимагала особливої юридичної і технічної роботи професійного адвоката, який надає правничу допомогу товариству у значній кількості подібних справ, з огляду на те, що мова йде про професійні знання адвоката. Справа є малозначною, стосувалася одного кредитного договору та не є складною.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що витрати на професійну правничу допомогу у вказаному розмірі є дещо завищеними, не відповідають критерію розумності їхнього розміру, такі витрати не мають характеру необхідних, неминучих, а також не відповідають обсягу наданих правничих послуг під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції.
З урахуванням критеріїв співмірності складності справи та обсягу і складності виконаної адвокатом роботи, виходячи з конкретних обставин даної справи, а також і те, що дана справа не є унікальною, тому обґрунтованим буде стягнути з ОСОБА_1 на користь позивача 2 000,00 грн витрат на правову допомогу під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції.
Керуючись ст.ст. 35, 258, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, - 
у х в а л и в:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1  задовольнити частково.
Рішення Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 20 лютого 2026 року в частині компенсації за рахунок держави сплаченого Товариством з обмеженою відповідальністю «Санфорд Капітал» судового збору у розмірі 2 344,16 грн. скасувати.
Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Санфорд Капітал» судовий збір у розмірі 2 344,16 грн.
В решті рішення залишити без змін.
Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Санфорд Капітал» витрати на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції в розмірі 2 000,00 гривень.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції з підстав та на умовах, викладених у статті 389 ЦПК України.
Судді