Номер провадження: 22-ц/813/4048/26 
Справа № 522/7368/25
Головуючий у першій інстанції Бондар В. Я.
Доповідач Вадовська Л. М.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.06.2026 року м. Одеса 

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів:
головуючого (судді-доповідача) - Вадовської Л.М., 
суддів - Погорєлової С.О., Сєвєрової Є.С.,
за участю секретаря - Венжик Л.С.,
переглянувши справу №522/7368/25 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю органу опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради про визначення місця проживання дитини, стягнення аліментів на утримання дитини за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 13 жовтня 2025 року у складі судді Бондар В.Я., -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 , звернувшись 07 квітня 2025 року до суду з вищеназваним позовом до відповідача ОСОБА_2 , вказала, що шлюб укладено 08 жовтня 2020 року, судовим рішенням від 13 листопада 2024 року шлюб розірвано; згоди щодо того з ким з батьків проживатиме дочка ОСОБА_4 , 2021 року народження, не дійшли, рівно як і щодо утримання дитини.
Позивач ОСОБА_1 просила:
визначити місце проживання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з матір`ю ОСОБА_1 ;
стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти у твердій грошовій сумі, рівній 20000,00 грн., щомісячно, з подальшою індексацією відповідно до закону, починаючи з дня подання позовної заяви до досягнення дитиною повноліття (а.с.1-5).
Ухвалою судді Приморського районного суду м. Одеси від 09 квітня 2025 року відкрито провадження у справі (а.с.63).
Відповідач ОСОБА_2 відзив не подав.
Орган опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради надав Висновок про визначення місця проживання малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно якого орган опіки та піклування вважав можливим визначити місце проживання дитини з матір`ю (а.с.105-108).
Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 13 жовтня 2025 року, ухваленим в порядку заочного розгляду справи, позов задоволено частково; 
визначено місце проживання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_1 ;
стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти у твердій грошовій сумі, рівній 5000,00 грн., щомісячно, починаючи з 07 квітня 2025 року до досягнення дитиною повноліття, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_3 ; 
стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 1211,20 грн. (а.с.118-122).
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 27 листопада 2025 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_1 на рішення суду.
В апеляційній скарзі представник ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції змінити в частині стягнення аліментів та ухвалити про стягнення аліментів на утримання дитини у твердій грошовій сумі, рівній 20000,00 грн. щомісячно, з подальшою індексацією відповідно до закону, починаючи з дня подання позовної заяви до досягнення дитиною повноліття (а.с.131-133).
За змістом вимог апеляційної скарги незаконність і необґрунтованість рішення в оскаржуваній частині полягає у неправильному застосуванні норм матеріального права, порушенні норм процесуального права. ОСОБА_1 вважає, що стягнутий розмір аліментів є несправедливо заниженим. Дитина є психічно та фізично здоровою, матеріальне становище дитини є нормальним, оскільки ОСОБА_1 в межах своїх можливостей намагається забезпечити повний духовний та фізичний розвиток доньки, щомісячно несе значні витрати на забезпечення дитини всім необхідним (продуктами, речами тощо), що підтверджується квитанціями та фіскальними чеками, які додані до позовної заяви. При цьому ОСОБА_2 є працездатною особою, матеріальний стан якого дозволяє сплачувати на утримання дитини аліменти у тому розмірі, який заявлений, що підтверджено довідкою від 03 грудня 2024 року, виданою ФОП ОСОБА_5 , власником дитячого садка «We love kids», згідно якої ОСОБА_2 оплачує послуги садочку 12500,00 грн. Крім того, ОСОБА_2 зареєстрований фізичною особою-підприємцем та проводить господарську діяльність у сфері діяльності ресторанів, надання послуг мобільного харчування. Розмір аліментів у 20000,00 грн. є для відповідача підйомною грошовою сумою, яку він має можливість сплачувати.
В апеляційній скарзі не зазначено нові обставини, що підлягають встановленню, докази, які підлягають дослідженню чи оцінці.
У письмових поясненнях на апеляційну скаргу ОСОБА_2 заперечив щодо змісту і вимог апеляційної скарги. Попри твердження позивача про начебто неналежне виконання батьківського обов`язку, відповідач ніколи не ухилявся від утримання дитини. Починаючи з моменту фактичного припинення шлюбних відносин, ОСОБА_2 регулярно та добровільно надавав кошти на утримання дитини, передаючи їх особисто або іншим зручним способом без будь-якого примусу з боку суду чи інших органів. Скрутне матеріальне становище відповідача унеможливлює сплату аліментів у розмірі 20000,00 грн. На теперішній час ОСОБА_2 офіційно не працевлаштований, не має стабільного постійного доходу та перебуває у скрутному матеріальному становищі. Стягнення аліментів у заявленому розмірі є для відповідача економічно нездійсненним і призведе до накопичення заборгованості. Суд правомірно визначив розмір аліментів у сумі 5000,00 грн., вимоги апеляційної скарги про чотириразове збільшення цього розміру суперечать принципу реальної виконуваності судових рішень та інтересам дитини в довгостроковій перспективі. Крім того, відповідач не заперечує проти безпосереднього забезпечення потреб дитини у придбанні одягу, іграшок, оплаті навчання, лікування тощо і готовий робити це у добровільному порядку, що фактично і відбувається (а.с.161-163). 
Переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення з огляду на наступне.
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрували шлюб 08 жовтня 2020 року. Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 13 листопада 2024 року у справі №522/17599/24-Е шлюб розірваний (а.с.7, 9-10).
ОСОБА_2 та ОСОБА_6 є батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.8).
Згідно Договору про поділ майна подружжя, укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Аврамовою О.В. 30 січня 2025 року, зареєстрованого в реєстрі за №292, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 поділили спільне майно, а саме квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 ; майнові права на квартиру згідно Договору №А2,5-1358 купівлі-продажу майнових прав від 23 лютого 2021 року, укладеного між ТОВ «Атмосфера Буд» та ОСОБА_1 щодо майнових прав на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 ; автомобіль «Hyundai», реєстраційний номер НОМЕР_1 , автомобіль «Kia», реєстраційний номер НОМЕР_2 (а.с.19-21).
Докази задекларованих доходів та видатків ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , їх працевлаштування чи зайняття діяльністю, яка приносить доходи, та розмір таких доходів тощо на час виникнення спору щодо утримання дитини відсутні. 
Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (ст.180 СК України). Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними (ч.1 ст.181 СК України). За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків, з яким проживає дитина (ч.3 ст.181 СК України). 
Дитина ОСОБА_7 , 2021 року народження, проживає з ОСОБА_1 ; обов`язок утримувати дитину до досягнення повноліття визнається, проте батьки не досягли домовленості між собою щодо способу виконання обов`язку утримувати дитину, як наслідок, ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів, де спосіб стягнення аліментів визначила у твердій грошовій сумі.
Таким чином, між сторонами виникли спірні правовідносини щодо виконання обов`язку утримувати дитину, відсутність домовленості має наслідком стягнення аліментів за рішенням суду шляхом присудження аліментів у твердій грошовій сумі, визначеній судом з урахуванням обставин, передбачених частиною 1 статтею 182 СК України, та з дотриманням вимог, передбачених частиною 2 даної норми матеріального права, а саме, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. 
Позивачем пред`явлено вимоги про стягнення аліментів на утримання дитини у твердій грошовій сумі, рівній 20000,00 грн., щомісячно, при цьому в справі відсутні відомості про те, що відповідач має дохід, чи має значні витрати, що перевищують його заробіток (дохід), має на праві власності нерухоме та рухоме майно, грошові кошти тощо, що в сукупності привело б до висновку про те, що відповідач спроможний сплачувати аліменти у заявленому позивачем розмірі. 
Визначений судом першої інстанції розмір аліментів на утримання дитини у твердій грошовій сумі, рівній 5000,00 щомісячно, не має підстав для зміни в сторону збільшення, оскільки в справі відсутні належні, допустимі, достовірні докази, які у своїй сукупності достатні для висновку про матеріальний стан як відповідача, так і позивача.
Обов`язок утримувати дитину є рівним обов`язком як батька, так і матері. 
Визначений судом розмір аліментів, що присуджений до стягненню з батька, значно вищий законодавчо гарантованого розміру аліментів на одну дитину.
Крім того, з матеріалів справи вбачається участь відповідача в оплаті послуг приватного дитячого садка для дитини та намір і надалі за потреби добровільно придбавати дитині одяг, речі, іграшки тощо, нести погоджені з позивачем додаткові витрати на навчання, лікування.
Суд першої інстанції встановив обставини, що мають значення для справи, правильно визначився зі спірними правовідносинами та нормами матеріального права, що такі регулюють, надав належну оцінку доказам.
Правові підстави для зміни рішення суду в частині вирішення позовних вимог про стягнення аліментів на утримання дитини відсутні. 
Справу призначено до розгляду ухвалою від 02 березня 2026 року на 14 травня 2026 року; інформація про дату, час та місце розгляду справи доступна на сайті «Судова влада»; представника позивача, орган опіки повідомлено через електронний кабінет; позивач повідомлена у додатку «Viber»; представник відповідача знайомився зі справою; отриманням/неотриманням надісланих позивачу та відповідачу повісток поштою, кожен з них скористався на власний розсуд; підстав для подальшого відкладення розгляду справи не встановлено. 
Відповідно до положень частин 4, 5 статті 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, суд підписує рішення без його проголошення; датою ухвалення рішення за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Датою ухвалення призначеного у судове засідання на 14 травня 2026 року рішення судом апеляційної інстанції відповідно до положень частини 5 статті 268 ЦПК України є дата складення повного судового рішення.

Керуючись ст.ст.367, 368, п.1 ч.1 ст.374, ст.ст.375, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, суд –
п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 13 жовтня 2025 року в частині позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини – залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення. 
Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повну постанову складено 15 червня 2026 року.

Головуючий Л.М.Вадовська
Судді С.О.Погорєлова 
Є.С.Сєвєрова