УХВАЛА

30 червня 2026 року 
м. Київ

справа №804/1604/17
адміністративне провадження № К/990/29742/26 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Васильєвої І.А.,
суддів: Білоуса О.В.,  Желтобрюх І.Л., 
перевіривши касаційну скаргу Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків на ухвалу Третього апеляційного адміністративного суду від 29.05.2026 про відмову у відкритті апеляційного провадження у справі №804/1604/17 за позовом Державного підприємства «Придніпровська залізниця» до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

УСТАНОВИВ:
До Верховного Суду 26.06.2026 надійшла касаційна скарга Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків на ухвалу Третього апеляційного адміністративного суду від 29.05.2026 про відмову у відкритті апеляційного провадження у справі №804/1604/17.
Вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за поданою скаргою, колегія суддів виходить з такого.
У березні 2017 року Державне підприємства «Придніпровська залізниця» звернулося до суду з позовом до Дніпропетровського управління Офісу великих платників податків ДФС, в якому, з урахуванням заяви про зміну предмету позову просило визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення від 16.03.2017 № 0001604613 на загальну суму 546112853,25 грн.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15.05.2018 позов задоволено частково, визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 16.03.2017 № 0001604613 в частині визначення суми грошового зобов`язання у розмірі 544514708,84 грн. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.
Не погодившись із прийнятим рішенням, контролюючим органом подано апеляційну скаргу.
Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 22.06.2018 апеляційну скаргу Дніпропетровського управління Офісу великих платників податків ДФС на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15.05.2018 залишено без руху та надано строк десять днів з моменту отримання заявником копії ухвали про залишення апеляційної скарги без руху для усунення недоліків апеляційної скарги шляхом направлення до суду апеляційної інстанції оригіналу документу про сплату судового збору в розмірі 12251580 грн. 90 коп. за реквізитами одержувач УДКСУ у Шевченківському районі м. Дніпра, КБКД 22030101, ЄДРПОУ 37989274, р/р 31217206781004, МФО 805012, банк отримувача ГУДКСУ у Дніпропетровській області м. Дніпра.
Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 17.07.2018 відмовлено Дніпропетровському управлінню Офісу великих платників податків ДФС у задоволенні клопотання про відстрочення сплати судового збору. Апеляційну скаргу Дніпропетровського управління Офісу великих платників податків ДФС на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15.05.2018 у справі №804/1604/17 повернуто заявнику.
Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 15.11.2018 апеляційну скаргу Державного підприємства «Придніпровська залізниця» залишено без задоволення. Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15.05.2018 у справі №804/1604/17 залишено без змін.
Податковим органом 16.05.2019 повторно подано апеляційну скаргу.
Постановою Верховного Суду від 04.03.2026 касаційну скаргу Державного підприємства «Придніпровська залізниця» залишено без задоволення, рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15.05.2018 та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 15.11.2018 у справі № 804/1604/17 залишено без змін.
Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 15.04.2026 визнано неповажними причини пропуску строку на апеляційне оскарження рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15.05.2018 в адміністративній справі №804/1604/17, наведені скаржником. Апеляційну скаргу Офісу великих платників податків ДФС на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15.05.2018 в адміністративній справі №804/1604/17 залишено без руху. Запропоновано апелянту протягом 10 днів з моменту отримання ухвали про залишення апеляційної скарги без руху усунути недоліки апеляційної скарги, а саме надати суду клопотання про поновлення пропущеного строку звернення до суду із наведенням інших поважних причин такого пропуску, якщо такі є; надати суду належні докази сплати судового збору за подачу апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції.
Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 29.05.2026 відмовлено у задоволенні клопотання Офісу великих платників податків ДФС про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення. Відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15.05.2018 в адміністративній справі №804/1604/17.
Як встановлено з Єдиного державного реєстру судових рішень, позиція суду апеляційної інстанції мотивована тим, що наведені скаржником у клопотанні про поновлення строку апеляційного оскарження підстави не можуть бути визнані поважними. Посилання відповідача на вжиття ним заходів для апеляційного оскарження рішення суду першої інстанції та повернення його апеляційної скарги у зв`язку із несплатою судового збору, колегією суддів не розцінені як такі, що свідчать про наявність поважних причин пропуску відповідачем строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції. Невжиття суб`єктом владних повноважень заходів щодо виділення коштів для сплати судового збору чи перерозподілу наявних кошторисних призначень не може вважатися поважною причиною пропуску процесуального строку для звернення до суду. Відсутність відповідного бюджетного фінансування щодо видатків на оплату судового збору не можуть впливати на дотримання строку апеляційного оскарження судових рішень і, як наслідок, не є поважною підставою пропуску цього строку. Таким чином, особа, яка має намір подати апеляційну скаргу, повинна вчиняти усі можливі та залежні від неї дії для виконання процесуального обов`язку дотримання вимог процесуального закону стосовно форми і змісту апеляційної скарги, в тому числі щодо своєчасної оплати судового збору.
В обґрунтування касаційної скарги Східним міжрегіональним управлінням ДПС по роботі з великими платниками податків (правонаступник Офісу великих платників податків ДФС) вказано, що суд апеляційної інстанції не врахував, що неможливість сплати судового збору в установлений строк була зумовлена об`єктивними, незалежними від волі скаржника обставинами: судовий збір у розмірі 12251580,95 грн (понад дванадцять мільйонів гривень) значно перевищував кошторисні призначення контролюючого органу; на рахунках контролюючого органу проводилося безспірне списання коштів на підставі листів Головного управління Державної казначейської служби України, що блокувало можливість проведення будь-яких платежів (крім захищених видатків) відповідно до пункту 30 Порядку виконання рішень про стягнення коштів з державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 №845; системний характер проблеми бюджетного фінансування судового збору для органів ДФС/ДПС впродовж 2018-2019 роках. Верховний Суд у подібних правовідносинах неодноразово висловлював правову позицію, що відсутність бюджетного фінансування не може автоматично вважатися поважною причиною. Однак у випадках, коли скаржник вжив усіх можливих заходів для виконання вимог ухвали про залишення скарги без руху, зокрема, звертався з клопотанням про продовження строку, а неможливість сплати судового збору була зумовлена об`єктивними обставинами (блокування рахунків, перевищення кошторисних призначень), така причина може бути визнана поважною. Факт сплати судового збору в розмірі 1225 580,95 грн. (платіжне доручення № 771 від 18.07.2019) підтверджується платіжним дорученням. Сплата судового збору в такому розмірі свідчить про те, що Відповідач вжив усіх можливих заходів для виконання вимог процесуального закону
Перевіривши матеріали касаційної скарги, суд приходить до висновку щодо відмови у відкритті касаційного провадження, виходячи з наступного.
Відповідно до частини 1 статті 295 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення (ухвалу) суду або якщо розгляд справи здійснювався в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Частиною 2 статті 295 КАС України встановлено, що учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду – якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Відповідно до частини 3 статті 295 КАС України строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною 2 статті 299 цього Кодексу.
Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 299 КАС України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.
Підстави пропуску строку є поважними, якщо обставини які зумовили такі причини є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.
Відповідач, маючи намір добросовісної реалізації належного йому права на апеляційне оскарження судового рішення, повинен діяти сумлінно, тобто проявляти добросовісне ставлення до наявних у нього прав і здійснювати їх реалізацію таким чином, щоб забезпечити неухильне виконання своїх обов`язків, встановлених законом або судом для чого, як особа, зацікавлена у поданні апеляційної скарги, має вчиняти усі можливі та залежні від нього дії, використовувати усі наявні засоби та можливості, передбачені законодавством.
У ситуації з пропуском строків державними органами поважними причинами пропуску строку не може виступати необхідність дотримання внутрішньої процедури виділення та погодження коштів на сплату судового збору податковим органом чи тимчасова відсутність таких коштів. Відсутність бюджетного фінансування не надає суб`єкту владних повноважень право в будь-який час після сплину строку апеляційного оскарження реалізовувати право на апеляційне оскарження судового рішення.
Відсутність у суб`єкта владних повноважень коштів для своєчасної сплати судового збору є суто суб`єктивною причиною, а негативні наслідки, які настали у зв`язку з такою причиною є певною мірою відповідальністю за неналежне виконання своїх процесуальних обов`язків, які для усіх учасників справи мають бути рівними.
Недоліки в організації роботи відповідача не можуть бути визнані такими обставинами, що є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій.
Право на повторне звернення з апеляційною скаргою після її повернення не є абсолютним й, окрім його реалізації без зайвих зволікань, скаржник повинен довести, що повернення вперше поданої апеляційної скарги відбулося з причин, які об`єктивно не залежали від особи, яка оскаржує судові рішення. Та обставина, що повернення апеляційної скарги не позбавляє повторного звернення до апеляційного суду не означає наявність у особи безумовного права оскаржувати судові рішення у будь-який момент після повернення вперше поданої апеляційної скарги без урахування процесуальних строків встановлених для цього.
Відкриття апеляційного провадження поза межами встановленого законодавством строку для апеляційного оскарження є неприйнятним та порушує принцип юридичної визначеності, пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що підтверджено рішенням Європейського суду з прав людини від 20.09.2022 у справі «Завалій та інші проти України».
Скаржником не обґрунтовано належними доводами зволікання з повторним поданням апеляційної скарги. Доводи скаржника, наведені в касаційній скарзі, не спростовують правильність висновків апеляційного суду, що скаржником не наведено поважних підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження.
Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо суд у порядку, передбаченому частинами 2, 3 цієї статті, дійшов висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою.
Згідно з частиною 2 статті 333 КАС України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.
За таких обставин, касаційна скарга є необґрунтованою, оскільки, у даному випадку, правильне застосування апеляційним судом норм процесуального права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, що, в свою чергу, у розумінні пункту 5 частини 1 та частини 2 статті 333 КАС України є підставою для відмови у відкритті касаційного провадження у справі.
Відповідно до вищевикладеного, керуючись статтями 333, 355, 359 КАС України, суд
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків на ухвалу Третього апеляційного адміністративного суду від 29.05.2026 про відмову у відкритті апеляційного провадження у справі №804/1604/17.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та не може бути оскаржена.

Судді	І.А. Васильєва О.В. Білоус   І.Л. Желтобрюх